Справа № 346/2074/25 
Провадження № 22-ц/4808/1280/25 
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.,
суддів:                        Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.
за участю секретаря        Струтинської Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Дикуна Ігоря Васильовича на рішення Коломийського міськрайонного суду від 22 липня 2025 року, ухвалене в складі судді Яремин М.П. в м. Коломиї, повний текст якого складено 22 липня 2025 року, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: виконавчий комітет Коломийської міської ради Івано-Франківської області як орган опіки та піклування, про встановлення опіки над громадянином та призначення опікуна,
в с т а н о в и в:
28.04.2025  ОСОБА_1  звернувся до суду із заявою про встановлення опіки над громадянином та призначення опікуна.
Заяву мотивовано тим, що його сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27.04.2023 визнано недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено батька - ОСОБА_1 опікуном терміном на два роки. В цьому рішенні зазначено, що згідно з даними Висновку судово-психіатричного експерта №274 від 01.03.2023 ОСОБА_2 страждає психічним розладом у формі виражених розладів особистості внаслідок органічного ураження центральної нервової системи, виражений психоорганічний синдром, що позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Те, що ОСОБА_2 хворіє також підтверджується довідкою МСЕК від 23.11.2022, відповідно до якої він є особою з інвалідністю з дитинства (перша група «А») без переогляду, потребує постійного стороннього огляду.
Заявник зазначив, що проживає із сином за однією адресою, постійно опікується ним, а тому є всі підстави для задоволення його заяви.
Просив встановити опіку над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і за поданням органу опіки та піклування призначити заявника його, ОСОБА_1 , опікуном.
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 22 липня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: виконавчий комітет Коломийської міської ради Івано-Франківської області як орган опіки та піклування, про встановлення опіки над громадянином та призначення опікуна.
На вказане рішення представник ОСОБА_1 – адвокат Дикун І.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Зазначає, що суд першої інстанції проігнорував докази, на підставі яких заява підлягала до повного задоволення.
Рішення Коломийського міськрайонного суду від 27.04.2023 визнано недієздатним ОСОБА_2 , встановлено над ним опіку та призначено заявника ОСОБА_1 його опікуном терміном на два роки. У вказаному рішенні зазначено, що «Згідно з даними висновку судово-психіатричного експерта №274 від 01.03.2023 року ОСОБА_2 страждає психічним розладом у формі виражених розладів особистості внаслідок органічного ураження центральної нервової системи, виражений психоорганічний синдром. Це захворювання позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними».
Стверджує, що для продовження дії цього рішення суду заявник вчасно звернувся із заявою (клопотанням), яка зареєстрована в суді 28.04.2025. Однак суд першої інстанції, порушуючи вимоги статті 300 ЦПК України, якою передбачено, що суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу, відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі призначив перше засідання у справі тільки на 11.06.2025, хоча розгляд справи мав би відбутися до 08.06.2025.
В оскарженому рішенні зазначено: «Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 визнано недієздатним та встановлено над ним опіку рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківського області від 27.04.2023 року та за правилами ч. 6 ст. 300 ЦПК України визначено строк дії рішення – два роки з моменту набрання ним законної сили (09.05.2023 року), такий строк є присічним та поновленню не підлягає, а відтак, враховуючи, що заявник з клопотанням про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до суду не звертався, строк дії рішення сплив 09.05.2025 року, а тому з часу закінчення дії рішення суду ОСОБА_2 вже не вважається недієздатним і опіка над такою особою припиняє свою дію». Із такими твердженнями суду скаржник не погоджується, оскільки, як вбачається із рішення Коломийського міськрайонного суду від 27.04.2023, його повний текст виготовлено 08.05.2023 і воно набрало законної сили 08.06.2023, тобто строк дії цього рішення закінчився не 09.05.2025 року, а 08.06.2025. Тому, на думку скаржника, суд вчасно не розглянув заяву, чим незаконно допустив закінчення строку дії рішення.
Вказує, що, допустивши зазначені порушення, суд зобов`язаний був надалі проводити розгляд цієї справи відповідно до приписів ч. 4 ст. 293 ЦПК України, згідно якої у випадках, встановлених пунктами 1, 3, 4, 9, 10 частини другої цієї статті, розгляд справ проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних, чого не було зроблено. Те, що розгляд справи після відкриття провадження в справі, мав відбуватись саме за участі двох присяжних, випливає також із самого оскарженого рішення суду, у якому зазначено, що «За таких обставин, враховуючи, що з моменту ухвалення рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною минуло більше двох років, тобто строк дії рішення суду закінчився, відсутні підстави для встановлення опіки особі, якій недієздатність належним чином не встановлена».
Вказує, що ОСОБА_2 хворів та хворіє, що підтверджується рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27.04.2023, а також довідкою МСЕК від 23.11.2022, відповідно до якої він є особою із інвалідністю із дитинства (перша група «А») без переогляду, потребує постійного стороннього огляду, випискою із медичної картки стаціонарного хворого №1215 та індивідуальною програмою реабілітації. Крім цього, суд мав право згідно приписів ст. 299 ЦПК України викликати ОСОБА_2 в судове засідання або призначити відповідну судову експертизу.
З огляду на викладене, вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм закону при розгляді справ цієї категорії, внаслідок чого постраждали інтереси ОСОБА_2 як особи, яка має право на особливий захист від держави, він та заявник були позбавлені права на об`єктивний розгляд судом поданої заяви.
Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити заяву.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 та його представник – адвокат Дикун І.В. доводи та вимоги апеляційної скарги підтримали, просили суд їх задовольнити.
Представники заінтересованої особи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи належним чином.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, строків розгляду апеляційної скарги колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності учасників справи, що не прибули в судове засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що стверджується даними Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 26.11.2004 ( а.с. 4).
Згідно витягів з Реєстру територіальної громади №2023/009720203 та №2023/009720521, виданих 27.11.2023, місце проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11, 12).
Відповідно до копії Довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №214234 від 23.11.2022, ОСОБА_2 є особою з інвалідністю з дитинства першої «А» групи та потребує постійно стороннього догляду (а.с. 13).
У відповідності до копії Виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1215 структурного підрозділу «Дитяча лікарня» КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні з 13.06.2022 по 01.07.2022 з діагнозом: контрактура верхніх та нижніх кінцівок, еквінусна деформація обох стоп, кулеподібна деформація грудної клітки, ДЦП спастична диплегія (а.с. 14).
З індивідуальної програми реабілітації інваліда №2214, виданої 26.10.2023 Івано-Франківським обласним бюро медико-соціальної експертизи вбачається, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю з дитинства першої «А» групи (а.с. 15).
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27.04.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено опікуном його батька ОСОБА_1 . У відповідності до ч. 6 ст. 300 ЦПК України встановлено строк дії цього рішення – 2 роки з дня набрання цим рішенням законної сили. Роз`яснено, що у відповідності до ч. 7 ст. 300 ЦПК України клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною 6 ст. 300 ЦПК України (а.с. 16-17).
Згідно з даними Посвідчення серії НОМЕР_2 законним представником (опікуном) ОСОБА_2 зазначено ОСОБА_1 ; призначено державну соціальну допомогу особі з інвалідністю з 01.06.2023 по 22.05.2025 (а.с. 7).
Відповідно до подання органу опіки та піклування - Управління соціальної політики Коломийської міської ради, направленого наказом начальника управління №49о/п від 26.06.2025 до суду, рекомендовано у разі визнання ОСОБА_2 , 2004 року народження, недієздатним призначити його опікуном ОСОБА_1 , 1979 року народження (а.с. 33, 34).
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення опіки над громадянином та призначення опікуна, суд керувався тим, що з моменту ухвалення рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною минуло більше двох років, тобто строк дії рішення суду закінчився, заявник з клопотанням про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до суду не звертався, а тому відсутні підстави для встановлення опіки особі, якій недієздатність належним чином не встановлена.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком, з огляду на наступне.
Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Згідно частин 1 та 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Правилами ч. 1 ст. 40 ЦК України передбачено, що фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.
Згідно із положеннями ст.ст. 41, 58 ЦК України над фізичними особами, які визнані недієздатними, встановлюється опіка.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Частинами 1, 4 ст. 63 ЦК України передбачено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.
Частиною 1 статті 300 ЦПК України визначено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.
При цьому, відповідно до ч.ч. 6-9 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу.
Тлумачення наведених вище норм дає підстави вважати, що рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною є судовим рішенням з визначеним у ньому строком дії, який не може перевищувати двох років.
З огляду на момент визнання фізичної особи недієздатною, визначений ЦК України, та який пов`язується з моментом набрання законної сили рішенням суду про визнання особи недієздатною, строк дії рішення слід обчислювати саме з цього моменту. Після закінчення цього строку, рішення суду вважається таким, дія якого закінчилася (вичерпана), окрім випадку, якщо не буде подано клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною у строк, визначений процесуальний законом, і таке буде розглянуто судом до закінчення строку його дії в порядку, встановленому ЦПК України.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У справі, що переглядається, рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27.04.2023 у справі №346/5320/22 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено опікуном ОСОБА_1 .
При цьому у резолютивній частині встановлено строк дії цього рішення – 2 роки з дня набрання ним законної сили. Роз`яснено, що у відповідності до ч. 7 ст. 300 ЦПК України клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку, визначеного частиною 6 ст. 300 ЦПК України (а.с. 16-17).
Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень дата набрання законної сили рішення Коломийського міськрайонного суду від 27.04.2023 у справі №346/5320/22: 08.06.2023.
Відтак, до 25.05.2025 опікун мав звернутися до суду з клопотанням про продовження строку дії цього рішення про визнання фізичної особи недієздатною.
Натомість, ОСОБА_1 28.04.2025 звернувся до суду із заявою про встановлення опіки над громадянином та призначення опікуна, в якій просив встановити опіку над недієздатним ОСОБА_2 і за поданням органу опіки та піклування призначити його - ОСОБА_1 опікуном.
А з клопотанням про продовження строку дії рішення Коломийського міськрайонного суду від 27.04.2023 заявник до 25.05.2025 не звертався.
Строк дії рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатним сплив 08.06.2025.
Як зазначено в постанові Верховного Суду від 21 серпня 2024 року у справі №163/1256/22 (провадження №61-4567св24), строк дії судового рішення про визнання особи недієздатною має визначальне значення під час розгляду справи щодо опікуна, оскільки таке рішення підтверджує наявність юридичного факту, що має значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, яка визнана недієздатною. Колегія суддів звертає увагу, що ні Правилами, ні нормами ЦК України не визначено порядку дій органу опіки та піклування та/або опікуна в разі закінчення строку дії рішення про визнання особи недієздатною.
Водночас відповідно до частини сьомої статті 300 ЦПК України клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.
У цьому випадку зацікавлена особа згідно з нормами ЦПК України, які регулюються розгляд судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, має право звернутися до суду з питанням про визнання особи недієздатною та призначення їй нового опікуна або з клопотанням про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною (частини перша, друга, сьома статті 300 ЦПК України).
Тобто у випадку неможливості продовження такого строку заявник не позбавлений права подати нову заяву про визнання особи недієздатної за наявності для цього підстав.
Суд першої інстанції, встановивши зазначені обставини справи та розглянувши по суті заяву про встановлення опіки над громадянином та призначення опікуна, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні таких вимог, з огляду на те, що строк дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною закінчився, а заявник не звертався з клопотанням про продовження такого строку.
Посилання апелянта на те, що судом помилково зазначено, що рішення Коломийського міськрайонного суду від 27.04.2023 у справі №346/5320/22 набрало законної сили 09.05.2023 замість 08.06.2023, саме по собі правильності висновків суду по суті не спростовує.
Також не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що розгляд справи після відкриття провадження мав відбуватись за участі двох присяжних, оскільки судом не розглядалося питання про визнання фізичної особи недієздатною, а відповідно до заявлених вимог – про встановлення опіки над громадянином та призначення опікуна.
Інші доводи апеляційної скарги також не містять підстав для зміни чи скасування судового рішення, а фактично зводяться до незгоди з таким.
Колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права, та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], §41» (Gorou v. Greece no.2).
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, який дослідив та оцінив подані сторонами докази, правильно застосував норми матеріального і процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Дикуна Ігоря Васильовича слід залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 22 липня 2025 року – без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Дикуна Ігоря Васильовича залишити без задоволення.
Рішення Коломийського міськрайонного суду від 22 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча:                                                         О.О. Томин
Судді:                                                                 В.А. Девляшевський
                                                                       Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови складено 29 вересня 2025 року.