ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9429/25 Справа № 214/3289/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року                                                         м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Бондар Я.М.
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами за апеляційною скаргою представника відповідача Саргсян Маріне на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2025 року, ухваленого суддею Ткаченком А.В. у м. Кривому Розі, (дата складення повного судового рішення 14.07.2025), -
                                              В С Т А Н О В И В
       В квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд змінити спосіб та розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12.03.2021 у справі № 214/674/21, з 1/4 частки на стягнення у твердій грошовій сумі 7 000,00 грн. щомісячно, посилаючись на відсутність у відповідача офіційного доходу та нарахування аліментів, у зв`язку з цим, у мінімальному розмірі, наявність заборгованості з аліментів та значні витрати, пов`язані з лікуванням їх спільної дитини. В обґрунтування вимог зазначено про звільнення відповідача після винесення судового наказу з роботи та втрати офіційної заробітної плати, розмір щомісячних аліментів із січня 2025 року становить 3 910,00 грн. Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, так як сплачує їх в меншому розмірі, які не покривають базових потреб їх дитини, що змушує її звернутися до суду з позовною заявою. Зазначено про погіршення стану здоров`я дитини, стійкий розлад функцій організму та вирішення питання наразі про встановлення інвалідності їх сину, тому наполягає на задоволенні вимог.
Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. 
Змінено спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, які присуджені із ОСОБА_2 за судовим рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 березня 2021 року у справі № 214/674/21 (провадження № 2-н/214/344/21).
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, який підлягає щорічно індексації відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили.
У задоволенні іншої частини вимог – відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.
Не погодившись із даним судовим рішенням, представник відповідача Саргсян Маріне подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі.
На обґрунтування скарги представник відповідача по суті зазначила, що наявність на утриманні відповідача ще трьох неповнолітніх дітей унеможливлює збільшення розміру аліментів на утримання сина, оскільки наразі ним сплачуються аліменти, сукупний розмір яких перевищує граничний розмір можливого стягнення у виконавчих провадженнях, більшим за 70% від заробітку.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.
Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване рішення відповідає.
Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції врахував матеріальне становище відповідача, який є працездатним проте на час розгляду справи звільнився з постійного місця роботи та втратив постійний дохід, перебування на його утриманні інших неповнолітніх дітей від другого шлюбу, обставини справи, і дійшов висновку про необхідність змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000, 00 грн. щомісячно з відповідною індексацією до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до матеріалів даної судової справи та згідно Єдиного державного реєстру судових рішень, колегією суддів встановлено, що   ОСОБА_2 у період з 08.07.2016 р. по 29.07.2021 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . Шлюб між ними було розірвано за рішенням суду.
У шлюбі народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судовим наказом Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 12.03.2021 р. по справі 214/674/21 з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі частки заробітку (доходу) починаючи з 26.01.2021 і до досягнення дитиною повноліття.
10.09.2021 р. між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_5 укладено шлюб.
У шлюбі народилась донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На виконання судового наказу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20.05.2022 р. по справі №211/1730/22 з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 в розмірі в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно із рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.06.2022 р. по справі № 211/1729/22 відповідач по даній справі ОСОБА_2 також сплачує аліменти на утримання дружини ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно, починаючи стягнення з 18 травня 2022 року.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_2 записаний як батько дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 позивач ОСОБА_2 записаний як батько дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Крім того, за судовим наказом від 02.07.2024 року, який виданий Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №211/2107/24 з ОСОБА_2 вирішено стягувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 .
Отже враховуючи, що донька відповідача ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , досягла віку трьох років після ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання непрацездатної дружини ра рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.06.2022 р. по справі № 211/1729/22 вже не стягуються.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Відповідно до п.17 вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.
У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості один із батьків має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У такому випадку частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, а також тверда грошова сума аліментів визначається судом.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Розмір аліментів має забезпечувати гармонійний розвиток дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний врахувати ряд обставин, а саме матеріальний та сімейний стан платника аліментів і дітей.
Визначений рішенням суду розмір аліментів не вважається незмінним.
Підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є доведеність у судовому засіданні суттєвої зміни (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Така зміна обставин має настати після того, як суд визначив первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення статті 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Право стягувача або платника аліментів вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість обставин, зазначених у статті 182 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, в силу статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, та навпаки).
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
Указаний правовий висновок підтриманий Верховним Судом у постановах від 30 червня 2020 року в справі № 343/945/19, від 12 січня 2022 року в справі № 545/3115/19, від 22 серпня 2022 року в справі №712/6313/21.
Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2019 року в справі № 152/100/18 не погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що при вирішенні майже аналогічного спору не підлягає застосуванню стаття 192 СК України. При цьому Верховний Суд зазначив, що вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.
Аналогічний висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 14листопада 2018 року в справі № 372/2393/17).
У постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 759/22898/20) зазначено, що у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги для зменшення розміру аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти, одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи звільнення відповідача з попереднього місця роботи та втрати ним джерела постійного доходу, нерегулярність сплати раніше визначених до стягнення аліментів в частці від заробітку відповідача. Доказів влаштування відповідача на іншу постійну роботу не надано як в суд першої інстанції та і до апеляційної скарги.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу представника відповідача Саргсян Маріне залишити без задоволення.
Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 13 жовтня 2025 року.

Головуючий
Судді