Ухвала
 
08 вересня 2025 року
м. Київ
 
справа № 757/19524/24
провадження № 61-11145ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:   Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу Громадської організації «Товариство «Восток» на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року у справі за позовом  Громадської організації «Товариство «Восток» до Держави Україна в особі Національного агентства з питань запобігання корупції, Южненської міської ради Одеської області про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває вказана цивільна справа.
 
Печерський районний суд м. Києва протокольною ухвалою від 24 червня 2025 року відмовив ГО «Товариство «Восток» у прийнятті заяви про остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників.
 
Печерський районний суд м. Києва протокольною ухвалою від 24 червня 2025 року відмовив ГО «Товариство «Восток» у задоволенні заяви про залучення співвідповідача.
 
Не погодившись із ухвалами суду першої інстанції, представник ГО «Товариство «Восток» - Абрамович О. В. оскаржив їх в апеляційному порядку.
 
Київський апеляційний суд ухвалою від 27 серпня 2025 року апеляційну скаргу представника ГО «Товариство «Восток» - Абрамовича О. В. на протокольні ухвали Печерського районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року про відмову у прийнятті заяви про остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників, та про відмову у задоволенні заяви про залучення співвідповідача у справі - повернув заявнику.
 
29 серпня 2025 року ГО «Товариство «Восток» через підсистему «Електронний суд» надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та справу направити для продовження розгляду.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Щодо оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року про повернення апеляційної скарги на протокольну ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року про відмову в задоволенні заяви про залучення співвідповідача у справі.
 
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.
 
Однією з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
 
Перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, передбачені частиною першою статті 353 ЦПК України.
 
Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
У постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 (провадження                  № 14-190цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
 
Встановивши, що протокольна ухвала Печерського районного суду м. Києва                  від 24 червня 2025 року про відмову в задоволенні заяви про залучення співвідповідача у справі не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність передбачених пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України підстав для повернення апеляційної скарги в цій частині.
 
При цьому повернення апеляційної скарги, яка подана на ухвалу суду першої інстанції, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, не позбавляє заявника права на апеляційне оскарження та не порушує його права на судовий захист, оскільки він не позбавлений можливості включити свої заперечення на таку ухвалу до апеляційної скарги на судове рішення по суті справи у разі його незгоди з таким рішенням.
 
Таким чином, оскаржувана заявником ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про залучення співвідповідача у цій справі не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення, тобто, оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе разом із рішенням суду по суті спору.
 
Аналогічні правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду по суті спору ухвал суду першої інстанції висловлено Верховним Судом в постановах від 31 жовтня 2019 року у справі № 521/18597/18 (провадження № 61-10196св19), від 19 листопада 2020 року у справі № 520/14591/18 (провадження                                     № 61-17758св19).
 
Ухвала суду апеляційної інстанцій в цій частині є достатньо мотивованою та такою, що відповідає нормам закону.
 
Аргументи касаційної скарги в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року про повернення апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про залучення співвідповідача у справі не спростовують висновків суду, правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права в цій частині є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року про повернення апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про залучення співвідповідача у справі є необґрунтованою, а тому у відкритті касаційного провадження в цій частині необхідно відмовити.
 
Щодо оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року про повернення апеляційної скарги на протокольну ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року про відмову у прийнятті заяви про остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Касаційна скарга в цій частині подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, містить обґрунтування того, в чому полягає порушення апеляційним судом норм процесуального права.
 
Відповідно до пункту 11 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги, а тому клопотання заявника про звільнення від спати судового збору не підлягає процесуальному вирішенню. 
 
Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року про повернення апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про відмову у прийнятті заяви про остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників викликають необхідність їх перевірки, касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити та витребувати матеріали справи.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Громадської організації «Товариство «Восток» на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року про повернення апеляційної скарги на протокольну ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року про відмову в задоволенні заяви про залучення співвідповідача у справі за позовом  Громадської організації «Товариство «Восток» до Держави Україна в особі Національного агентства з питань запобігання корупції, Южненської міської ради Одеської області про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади.
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Громадської організації «Товариство «Восток» на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 серпня              2025 року про повернення апеляційної скарги на протокольну ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року про відмову у прийнятті заяви про остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників.
 
Витребувати з Печерського районного суду м. Києва цивільну справу                                № 757/19524/24 за позовом  Громадської організації «Товариство «Восток» до Держави Україна в особі Національного агентства з питань запобігання корупції, Южненської міської ради Одеської області про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади.
 
Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає. 

Судді:                                                                                                          А. Ю. Зайцев 
 
Є. В. Коротенко
 
                                                                                                                      М. Ю. Тітов