ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року		Справа № 380/24013/24 пров. № А/857/23334/25	

  Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року (суддя Гулкевич І.З., м.Львів), -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (далі – Академія) в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі – Постанова №168) у розмірі до 100000 грн за період з 31.10.2022 по 29.11.2022, пропорційно кількості днів перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням 17.07.2022, пов`язаним із захистом Батьківщини з урахуванням виплачених сум;
зобов`язати Академію здійснити донарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі до 100000 грн за період з 31.10.2022 по 29.11.2022, пропорційно кількості днів перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з урахуванням виплачених сум. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року позов задоволено повністю. 
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі вказує, що підставою для виплати винагороди передбаченої Постановою №168 є відповідний висновок (постанова) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво), яке пов`язане із захистом Батьківщини, за ступенем тяжкості віднесено до тяжких травм.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач має право на відпустку   за   станом здоров`я після тяжкого поранення, та, відповідно, на нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за   час цієї відпустки, з огляду на довідку від 05.05.2022 №752/1 виданою Військовою частиною НОМЕР_1 про обставини   травми   (поранення, контузії, каліцтва) (далі – Довідка), довідку військово-лікарської комісії виданої КНП ЛОР “Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи” від 27.10.2022 №1367 (далі – Довідка-1, КНП відповідно) та витягу з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії (далі – РВЛК) від 02.04.2024 №469 (далі – Витяг, РВЛК відповідно).
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що у період з лютого по грудень 2022 року був курсантом Академії.
27.02.2022 поблизу населеного пункту Новопетрівці Київської області ОСОБА_1 отримав вибухову травму під час несення військової служби, внаслідок чого його було доправлено до медичного госпіталю. 
З 28.02.2022 до 02.03.2022 позивач проходив стаціонарне лікування у КНП “Вишгородська центральна районна лікарня” Вишгородської міської ради, що підтверджується випискою №589/244 із медичної карти стаціонарного хворого.
Згідно з випискою №2686 із медичної карти стаціонарного хворого у період з 02.03.2022 по 03.03.2022 проходив стаціонарне лікування у КНП “Київська міська лікарня №8” виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
05.03.2022 позивача доставлено до Військової частини НОМЕР_2 , в якій він продовжив проходити стаціонарне лікування до 16.03.2022, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №141А.
Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №10613 ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування у період з 07.10.2022 по 28.10.2022 в КНП.
Відповідно до Довідки-1 вказано, що травма, отримана позивачем, пов`язана з проходженням військової служби. На підставі статті 81 графи ІІ Розладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.
25.04.2024 представник позивача подав заяву до відповідача про здійснення перерахунку (донарахування) додаткової винагороди ОСОБА_1 за період з 28.02.2022 до 16.03.2022, а також з 07.10.2022 року по 29.11.2022, виходячи з розміру такої винагороди встановленої Постановою №168 для військовослужбовців, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини та перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Листом від 03.07.2024 №4237 відповідач повідомив, що позивачу буде здійснено нарахування додаткової винагороди в розмірі 100000 грн пропорційно часу проходження служби, за 27.02.2022, з 28.02.2022 по 02.03.2022, з 02.03.2022 по 03.03.2022, з 05.03.2022 по 16.03.2022 та з 07.10.2022 по 28.10.2022, тобто за весь період лікування після поранення (травми) пов`язаної з захистом Батьківщини. Щодо нарахування додаткової винагороди за час перебування колишнього курсанта ОСОБА_1 у відпустці за станом здоров`я з 31.10.2022 по 29.11.2022, рішення буде прийняте після висновку РВЛК, що відпустка надавалася для лікування після тяжкого поранення, про що надані відповідні медичні документи до військово-лікарської комісії відповідно до наказу Міністерства Оборони України від 14.08.2008 №402 “Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України” (далі – Положення №402) для отримання висновку. Наявні Довідка-1 та Витяг не містять висновку про необхідність відпустки для лікування після тяжкого поранення.
15.08.2024 представником позивача подано заяву до Академії про здійснення перерахунку (донарахування) додаткової винагороди позивачу за період з 31.10.2022 до 29.11.2022 виходячи з розміру такої винагороди встановленої Постановою №168.
Листом від 24.08.2024 №6500 відповідач відмовив у нарахуванні та виплаті додаткової винагороди за період його перебування у відпустці, оскільки постанова РВЛК від 02.04.2024 №469 (далі – Постанова) не містить висновку щодо ступеня важкості травм отриманих ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1   статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII   (далі-Закон №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до   статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в   Конституції України   та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені   законом   пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з пунктами 1-4   статті 9 Закону №2011-ХІІ   держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260  затверджений «Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі - Порядок №260).
Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
На виконання   Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»   та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168. 
Пунктом 1 Постанови № 168 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Верховний Суд у постанові від 5 травня 2024 року у справі № 160/14647/22 звертав увагу на те, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану, яка установлена Постановою №168, є новим та особливим видом у системі грошового забезпечення, зокрема військовослужбовців, виплата якої, з одного боку, має регулярний щомісячний характер, а, з іншого, - обмежена строком дії воєнного стану в Україні.
Правова природа такої виплати невід`ємно пов`язана із особливим характером служби, зі здійсненням спеціальних повноважень, які змістовно випливають зі статусу військовослужбовця та передбачені   законом   і мають компенсаційну мету, - часткова відплата за особливості несення служби в умовах війни.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Отже, аналіз наведених правових норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100000 грн підлягає виплаті у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, та перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого або у відпустці для лікування.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402   затверджене Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі -   Положення №402), яке визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями та поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, членів їх сімей, призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 
Главою 21 Розділу ІІ Положення №402 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та осіб, звільнених з військової служби, зі службою у Збройних Силах України. 
Так, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення (пункт 21.1 Глави 21 Розділу ІІ).
Згідно з підпунктами «а», «д» пункту 21.5 Глави 21 Розділу ІІ, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України». 
в) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане, у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби, крім поранень (контузій, травм, каліцтв), одержаних за обставин фактичного виконання службових обов`язків, передбачених у підпункті «а» цього пункту.
Аналізуючи наведені правові норми в контексті встановлених фактичних обставин справи, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність умов, визначених у пункті 1-2 Постанови №168 (перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;).
З огляду на те, що Довідкою, встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 - “Отримав: мінно-вибухове ураження. Рвані рани І-го пальця лівої та правої стопи (після ПХО). Множинні рвані рани спини з наявністю сторонніх тіл (стан після ПХО). За обставин: 27.02.2022 близько 23 годин 00 хвилин виконував у складі батареї вогневе завдання, під час артилерійського обстрілу отримав травму”. 
Далі, згідно з Довідкою-1 вбачається, що травма, яку отримав позивач належить до тяжких (Наказ МОЗ від 04.07.2007). Травм, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. На підставі статті 81 графи ІІ Розладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.
Відповідно до наказу начальника Національної академії сухопутний військ ім. гетьмана П. Сагайдачного від 31.10.2022 №334 позивачу надано відпустку для лікування у зв`язку із хворобою. (підстава рапорт від 29.10.2022, Довідка-1), обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що позивач має право на отримання додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168 у розмірі 100000 грн за вищевказаний період пропорційно дням перебування у відпустці, оскільки отримав травму, пов`язану із захистом Батьківщини.
Щодо посилання Академії на те, що Постанова не містить висновку щодо ступеня важкості травм отриманих позивачем, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до пункту 6 Класифікатору розподілу травм та ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.07.2007 №370, медичний висновок про ступінь тяжкості травми дають лікарсько-експертні комісії (ЛЕК) лікувально-профілактичного закладу, де здійснюється лікування особи, що постраждала. Дані Довідки-1 вказує, що травма, яку отримав ОСОБА_1 належить до тяжких (Наказ МОЗ від 04.07.2007).
Таким чином, оскільки до повноважень РВЛК не належить визначення ступеня тяжкості отриманого поранення, а відповідно до пункту 6 Класифікатору розподілу травм та ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.07.2007 №370, визначення ступеня тяжкості травми відноситься до повноважень лікувально-профілактичного закладу, де здійснюється лікування особи, що постраждала, відтак у позивача наявні всі підстави для нарахування та виплати йому додаткової винагороди за період його перебування у відпустці.
Аналізуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає правильним висновок суду попередньої інстанції про наявність підстав для виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, згідно пункту 1 Постанови №168, за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 31.10.2022 по 29.11.2022, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич