ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2025 р. 	Справа № 440/13216/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  П`янової Я.В. ,
          розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.06.2025 (головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко) у справі                          №440/13216/24
за позовом        ОСОБА_1  
до       Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області                             
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1    (далі – позивач,  ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області від 19.09.2024 про відмову у перерахунку пенсії відповідно до      Закону України "Про державну службу";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з 29.01.2024 та врахувати довідку ГУ ДПС в Полтавській області: 1) №17/16-31-10-02-08 від 11.01.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавки за ранг, надбавка за вислугу років) та 2) №18/16-31-10-02-08 від 11.01.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.06.2025 позов задоволено.
  Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №916010180979 від 19.09.2024 про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року № 3723-XI.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області прийняти рішення про переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року № 3723-XII, з урахуванням довідок Головного управління ДПС України у Полтавській області №17/16-31-10-02-08 від 11.01.2024 та №18/16-31-10-02-08 від 11.01.2024.
ГУ ПФУ в Житомирській області не погодившись із рішенням суду в частині задоволення позову, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову .
Апеляційна скарга мотивована тим, що станом на 01 травня 2016 року позивач не обіймала посади державного службовця, що визначені ст. 37 Закону України “Про державну службу”, та має стаж державної служби 06 років 05 місяць 08 дні.
До того ж, довідки надані до заяви №548 від 29.01.2024 року а саме : довідка №17/16-31-10-02-08 від 11.01.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на 1 січня 2024 року та довідка №18/16-31-10-02-08 від 11.01.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби станом на грудень 2023 року, не можуть бути враховані при перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" та Порядку.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: ОСОБА_2 - головуючий суддя,  судді: Бегунц  А.О.,   Калиновський В.А.
У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_3  на підставі заяви про відставку, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: Русанова В.Б. - головуючий суддя,  судді: Бегунц  А.О., П`янова Я.В.
Позивачем подано відзив, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення без змін, оскільки вважає дане рішення суду в цій частині законним та обґрунтованим.
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 з 16.08.2011- 30.08.2023 перебувала на обліку в Головному управлінні ПФУ в Полтавській  області, отримувала пенсію по інвалідності.
З 30.08.2023   ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
29.01.2024 ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу із заявою про переведення на пенсію державного службовця.
До вказаної заяви ОСОБА_1  додала, зокрема, копії: паспорту, ідентифікаційного коду, довідки про заробітну плату №17/16-91-10-02-08, №18/16-31-10-02-08, довідки про стаж державної служби №2/16-31-11-27, трудову книжку НОМЕР_1 .
За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в Житомирській  області  .
  05.02.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській   області прийнято рішення № 916010180979  в призначенні пенсії згідно Закону України “Про державну службу” у зв`язку з відсутністю права. 
Підставою відмови зазначено, що станом на 01 травня 2016 року не обіймала посади державного службовця, що визначені статтею 37 Закону України “Про державну службу”, та має стаж державної служби 06 років 05 місяць 08 дні.
Не погодившись з  рішенням відповідача, позивач оскаржила його в судовому порядку .
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.06.2024 у справі № 440/5494/24, яке набрало законної сили 29.08.2024, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за призначенням / перерахунком пенсії від 29 січня 2024 року з урахуванням висновків суду, наведених в цьому судовому рішенні.
На виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення №916010180979 від 19.09.2024 про відмову позивачу в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” від 11.12.2015 №889-VIII у зв`язку з відсутністю правових підстав.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення пенсійного органу прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України та з метою належного захисту прав позивача, зобов`язав пенсійний орган прийняти рішення про переведення позивача з пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року № 3723-XII, з урахуванням довідок Головного управління ДПС України у Полтавській області №17/16-31-10-02-08 від 11.01.2024 та №18/16-31-10-02-08 від 11.01.2024.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
   Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.2   ст.19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Згідно зі ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з положеннями ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 9 Закону №1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (ч.1 ст. 10 Закону №1058-ІV).
Умови призначення пенсії за віком визначені у статті 26 Закону №1058-ІV. Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності відповідного страхового стажу, вказаного у цій статті.
Згідно із пунктами 4-7 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України “Про державну службу” від 10.12.2015 №889-VIII (далі по тексту - Закон України № 889-VIII).
За змістом п. 2 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України №889-VIII, з 01.05.2016 втратив чинність Закон України “Про державну службу” від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі по тексту - Закон України №3723-ХІІ), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п. 10 і 12 цього розділу.
Положеннями п.п. 10, 12 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Приписами ч.1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ, передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року-страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
За наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у зразковому рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 року у справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 року у справі № 500/5183/17.
Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону №3723-XII визначала, що основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу.
Згідно зі ст. 1 Закону №3723-XII, який був чинним протягом тривалих періодів роботи позивача на відповідних посадах в органах податкової служби, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.
Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року №509-XII (далі по тексту – Закон №509-XII), а з 12 серпня 2012 року – Податковий кодекс України.
Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону №509-XII, правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».
Відповідно до ч. 7 ст. 15 Закону №509-XII визначає, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.
Згідно з ч. 8 ст. 15 Закону №509-XII, посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.
Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону №509-XII передбачає, що службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).
Тобто цією нормою було установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами ст. 12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.
Згідно з положеннями ст. 6 Закону №509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.
У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції зауважив, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема, у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, перебувають на державній службі та є державними службовцями.
Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджено трудовою книжкою НОМЕР_1 від 31.07.1984 та вкладиші до такої трудової книжки НОМЕР_2 від 21.12.2001, що позивач працювала на різних посадах в органах державної фінансової служби та державної податкової служби України, а саме:
- з 31.07.1984 по 09.11.1989 на посаді старшого економіста інспекції держдоходів Київського райфінвідділу м. Полтави;
- з 10.11.1989 по 02.07.1990 на посаді економіста державних доходів І категорії Київського райфінвідділу м. Полтави;
- з 02.07.1990 по 15.07.1992 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування державних і сумісних підприємств Державної податкової інспекції по Київському району м. Полтава Полтавської області;
- з 16.07.1992 по 02.01.1994 на посаді головного податкового інспектора відділу оподаткування державних і сумісних підприємств Державної податкової інспекції по Київському району м. Полтава Полтавської області;
- 02.11.1992 присвоєно персональне звання - радник III рангу;
- з 03.01.1994 по 31.05.1994 на посаді головного державного податкового інспектора відділу оподаткування юридичних осіб Державної податкової інспекції по Київському району м. Полтава Полтавської області;
- з 01.06.1994 по 30.06.1994 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування доходів та майна юридичних осіб Державної податкової інспекції Октябрського району м. Полтави;
- з 01.07.1994 по 25.11.1996 на посаді головного державного податкового інспектора відділу оподаткування доходів і майна юридичних осіб Державної податкової інспекції Октябрського району м. Полтави;
- з 26.11.1996 по 01.12.1997 на посаді головного державного податкового інспектора відділу прямих податків Державної податкової адміністрації в Октябрському районі м.Полтави;
- з 02.12.1997 по 16.02.1998 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу справляння податку на додану вартість та акцизного збору Державної податкової адміністрації у м. Полтава;
- з 17.02.1998 по 22.04.1998 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу справляння податку на додану вартість та акцизного збору Державної податковох інспекції у м. Полтава;
- з 23.04.1998 по 20.06.2001 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу непрямих податків Державної податкової інспекції у м. Полтава;
- з 21.06.2001 по 08.10.2001 на посаді головного державного податкового інспектора відділу непрямих податків Державної податкової інспекції у м. Полтава;
- з 09.10.2001 по 02.12.2001 на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Полтава;
- з 03.12.2001 по 20.12.2001 на посаді заступника начальника відділу документальних перевірок юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Полтава;
- з 21.12.2001 по 17.02.2002 на посаді заступника начальника відділу документальних перевірок СПД юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Полтава;
- з 18.02.2002 по 18.01.2005 на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок СПД юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Полтава;
- з 19.01.2005 по 31.08.2005 на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора сектору документальних перевірок Державної податкової інспекції у м. Полтава;
- з 01.09.2005 по 19.02.2007 на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора сектору документальних перевірок Державної податкової інспекції у м. Полтава;
- з 20.02.2007 по 09.04.2008 на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок суб`єктів господарювання юридичних осіб управління аудиту юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Полтава;
- з 10.04.2008 по 14.10.2009 на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу проведення податкового аудиту платників податків управління податкового контролю юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Полтава;
- з 15.10.2009 по 17.10.2010 на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу податкового контролю та аналітичної роботи управління податкового контролю юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Полтава;
- з 18.10.2010 по 29.02.2012 на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу перевірок платників податків управління податкового контролю юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Полтава;
- з 01.03.2012 по 20.06.2013 на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу перевірок платників податків управління податкового контролю Державної податкової інспекції у м. Полтаві Полтавської області ДПС;
- з 21.06.2013 по 17.10.2013 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області; 21.06.2013 присвоєно 12 ранг державного службовця;
- з 18.10.2013 по 04.12.2014 на посаді заступника начальника відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області;
- 27.12.2013 присвоєно спеціальне звання радника податкової і митної справи III рангу;
- з 05.12.2014 по 18.05.2015 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області;
- з 19.05.2015 по 30.11.2015 на посаді заступника начальника відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області;
- з 01.12.2015 по 16.02.2016 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу координації, звітності та інформаційно-аналітичного забезпечення аудиту управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Полтавській області;
- з 17.02.2016 по 30.09.2019 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу координації, звітності та аналізу управління аудиту Головного управління ДФС у Полтавській області;
- з 01.10.2019 по 14.09.2020 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу та аналізу управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС у Полтавській області;
- 01.10.2019 присвоєно 6 ранг державного службовця;
- з 15.09.2020 по 21.12.2020 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу координації, звітності та аналізу управління податкового аудиту Головного управління ДІС у Полтавській області;
- з 22.12.2020 по 20.10.2021 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу координації, звітності та аналізу управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Полтавській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби;
- з 21.10.2021 по 28.08.2023 на посаді головного державного інспектора відділу координації, звітності та аналізу управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Полтавській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби.
Також на підтвердження стажу роботи позивачем надано довідки Головного управління ДПС у Полтавській області про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 11.01.2024 №18/16-31-10-02-08, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 11.01.2024 №17/16-31-10-02-08, а також довідки Головного управління ДПС у Полтавській області від 09.01.2024 №2/16-31-11-27.
Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Згідно з абз. 2 п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283 (чинного до набрання законної сили Законом №889-VIII, далі - Порядок №283), до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Крім того, ч. 18 ст. 37 Закону України №3723-XII встановлено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Згідно з п. 344.1 ст. 344 Податкового кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».
При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Відповідно до п.п. 343.1 - 343.2 ст. 343 Податкового кодексу України, посадовим особам контролюючих органів присвоюються такі спеціальні звання: головний державний радник податкової та митної справи; державний радник податкової та митної справи I рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи I рангу; радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи I рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи.
Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.
Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати, визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 року №839, що був чинним до 16.10.2020 року (далі по тексту - Порядок №839).
Згідно з п. 9 Порядку №839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців. Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.
За приписами п. 4 Порядку №839, до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 року №306 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (далі - Постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.
Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в цьому випадку - податкового органу, віднесені до державних службовців з певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.
Тобто спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою №306.
Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08 жовтня 2013 року у справі № 21-275а13 зазначив, що аналіз положень статті 37 Закону № 3723-XII, Закону №509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Аналогічний підхід застосування наведених норм права висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а, від 19.06.2018 року у справі №465/7218/16-а , від 13.12.2018 року у справі №539/1855/17, від 18 березня 2021 року у справі №500/5183/17.
Таким чином, період роботи позивачки згідно трудової книжки з 02.07.1990 по 20.06.2013 та з 27.12.2013 по 28.08.2023 на посадах в органах державної податкової служби неправомірно не враховано відповідачем до стажу роботи на посадах державної служби, а отже рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №916010180979 від 19.09.2024 про відмову в переведенні позивачки на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, є протиправним та правомірно  скасовано судом.
Щодо зарахування довідок про заробітну плату №17/16-91-10-02-08, №18/16-31-10-02-08, довідки про стаж державної служби №2/16-31-11-27, трудової книжки НОМЕР_1 , колегія суддів зазначає наступне.
20.07.2024 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 № 823, якою затверджені зміни до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб».
Згідно з п.3 вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 № 823, ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.01.2024.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 № 823 Порядок № 622 доповнено пунктом 4-1, який передбачає, що для призначення пенсії державним службовцям, які працювали з 01.01.2024 в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посади яких було класифіковано, заробітна плата визначається з урахуванням:
- посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років у розмірах, установлених на дату звернення за призначенням пенсії (за посадою, передбаченою штатним розписом);
- розмірів виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, визначених у середньомісячних сумах за період починаючи з 01.01.2024 до місяця звернення особи. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у січні 2024 року, середньомісячна сума таких виплат визначається з розрахунку виплат за січень 2024 року як за повний місяць.
Розмір посадового окладу визначається за останньою займаною особою посадою державної служби, передбаченою штатним розписом державного органу, на дату звільнення або звернення особи за призначенням пенсії.
Особам, які працювали на посадах державної служби, класифікацію яких було проведено, і мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та які на дату виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, починаючи з 01.01.2024 за вибором таких осіб визначається в середньомісячних сумах за період з 01.01.2024 до місяця звернення особи або за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше 01.01.2024, визначених за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) державної служби у штатному розписі державного органу, встановленою на основі класифікаційного коду, в середніх розмірах, визначених законодавством, таких виплат. Середньомісячна сума зазначених виплат за місяць визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за місяць на фактичну чисельність державних службовців за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі за визначеним класифікаційним кодом. При цьому для осіб, які звернулися за призначенням пенсії у січні 2024 року, середньомісячна сума таких виплат визначається з розрахунку виплат за січень 2024 року як за повний місяць.
Для призначення пенсії державним службовцям, які працювали з 01.01.2024 у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посади яких було класифіковано, подаються довідки про:
- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років, які особа отримувала за останнім місцем роботи на державній службі, за формою згідно з додатком 1;
- розміри виплат, зазначених в абзаці третьому цього пункту, які особа отримувала за останнім місцем роботи на державній службі, за формою згідно з додатком 2;
- середньомісячний розмір виплат, визначений за вибором особи, відповідно до абзацу п`ятого цього пункту, за формою згідно з додатком 3.
Також постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 № 823 Порядок № 622 доповнено пунктом 4-2, який передбачає, що для державних службовців, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та яких не було переведено на посади, передбачені штатним розписом, форму якого затверджено наказом Мінфіну від 28.01.2002 № 57 (з урахуванням змін, внесених наказом Мінфіну від 27.11.2023 № 661), або які звільнилися до 01.01.2024 з таких органів, визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям здійснюється з урахуванням пункту 4 цього Порядку. При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на 31.12.2023, а розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, але не пізніше 31.12.2023.
Для призначення пенсії державного службовця таким особам та особам, які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби, подаються довідки про:
- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 4;
- розміри виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 5;
- розміри виплат, зазначених в абзаці шостому пункту 4 цього Порядку, за формою згідно з додатком 6.
Пунктом 5 Порядку № 622 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 № 823 передбачено, що довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються  виключно для призначення  згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII "Про державну службу" та  не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця.
Колегія суддів зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 № 823, якою внесено зміни до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" набрала чинності 20.07.2024, у той час, як позивач звернулась до пенсійного органу із заявою 29.01.2024.
Тобто Постанова ще не була чинною та не поширювала свою дію на відносини, які виникли 29.01.2024 з моменту звернення позивача про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, та відхиляє доводи відповідача, що про вказані довідки не можуть бути враховані при перерахунку пенсії у зв`язку з набранням чинності постановою №823, якою внесено зміни до Порядку №622, оскільки вказана постанова набрала чинності 20.07.2024, в той час, як позивача звернулась для перерахунку пенсії у зв`язку з переведенням на пенсію державного службовця в січні 2024 року.
До того ж, суд враховує, ст. 58 Конституції України, в якій вказано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, тобто вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.
У Рішенні Конституційного Суду України №1-зп від 13.05.1997 "Про офіційне тлумачення статей 58, 78, 79, 81 Конституції України та статей 243-21, 243-22, 243-25 Цивільного процесуального кодексу України (у справі щодо несумісності депутатського мандата) вказано, що закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.
Відповідно до частини третьої статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Конституційний Суд України у рішенні від 05.04.2001 № 3-рп/2001 вказав на те, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2015 № 8-рп/2005 зазначено, що звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08.04.2024 у справі № 580/6509/23 зміна порядку розрахунку пенсії, як періодичної виплати фізичній особі, шляхом прийняття відповідного закону, який відповідає критерію якості закону та легітимній меті, за загальним правилом, не суперечить положенням статті 22 (щодо недопущення при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод) та статті 58 (щодо відсутності у законів та інших нормативно-правових актів зворотної дії в часі) Конституції України, за умови, що такі зміни не передбачають зменшення розміру пенсії, яку особа отримує на момент прийняття таких законодавчих змін.
Отже, положення постанови №823 стосуються лише правовідносин які виникли після набрання чинності цієї постанови, а саме з 20.07.2024 та колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо того, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №916010180979 від 19.09.2024 підлягає скасуванню як протиправне, а відповідна позовна вимога - задоволенню.
Стаж державної служби позивача складає 39 років 1 місяць 00 днів відповідно до рішення № 91601018979 від 19.09.2024, позивачка має право на призначення пенсії за віком довічно відповідно до Закону № 3723-ХІІ з урахуванням пунктів 10, 12 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII.
Відтак, зважаючи на обставини справи, враховуючи, що позивач має необхідний стаж для переведення на пенсію за Законом України " Про державну службу", надав до пенсійного органу всі документи , колегія суддів вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області прийняти рішення про переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року № 3723-XII, з урахуванням довідок Головного управління ДПС України у Полтавській області №17/16-31-10-02-08 від 11.01.2024 та №18/16-31-10-02-08 від 11.01.2024.
Доказів зворотнього відповідачем під час розгляду справи ні в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції не надано.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду . Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.06.2025 у справі                     №440/13216/24 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц    Я.В. П`янова