ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 листопада 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/12851/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Чабаненко С.В., Сафронової С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 року в адміністративній справі №160/12851/25 (головуючий суддя першої інстанції –   Сліпець Н.Є.)  за позовом   ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-  
                                                          
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,  в якому просив: 
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №0406044606 від 01.04.2025 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992, з 19.03.2024 (з урахуванням статті 50 ч.3 Закону №2262-ХІІ), виходячи з вислуги років - 25 років 03 місяці 20 днів.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 року адміністративний позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким  у задоволенні адміністративного позову відмовити. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що для призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби у період з 01.10.2020 та після цієї дати і на день звільнення необхідно мати вислугу 25 календарних років і більше. Таким чином, є обґрунтованою відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за вислугу років.
Позивач надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду без змін як законне та обґрунтоване. 
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
          Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне. 
Позивач – ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 27.06.2001 по 26.05.2017 та з 08.06.2022 по 16.10.2023.
Відповідно до витягу з наказу відділу охорони української психіатричної лікарні з суворим наглядом Міністерства юстиції України від 06.10.2023 №148 о/с-23 позивача звільнено з посади молодшого інспектора 2 категорії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом з 16 жовтня 2023 року. Вислуга років станом на день звільнення складає: у календарному обчисленні - 18 (вісімнадцять) років 08 (вісім) місяців 11 (одинадцять) днів; у пільговому обчисленні - 25 (двадцять п`ять) років 03 (три) місяці 20 (двадцять) днів.
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання та документів, що передбачені постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 для вирішення питання про призначення йому пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992.
Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції було направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання №2827/4.1-2025 від 19.03.2025 та матеріали для вирішення питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1 на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Рішенням №0406044606 від 01.04.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачу в призначенні пенсії за вислугу років, мотивуючи тим, що для призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби у період з 01.10.2020 та після цієї дати і на день звільнення необхідно мати вислугу 25 календарних років і більше.
Вважаючи протиправним відмову відповідача у призначенні пенсії за вислугу років, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2025 року визначено склад колегії суддів: Білак С.В. (суддя-доповідач), судді Чабаненко С.В., Сафронова С.В.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.
Так, статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262) встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Відповідно до пункту «б» статті 1-2 Закону №2262 визначено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають, зокрема, звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України.
Пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону №2262 передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону),  незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.
Згідно з частиною 4 статті 17 Закону №2262 встановлено, що при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (надалі - Закону 2713-IV) особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби  встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.
Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року №228, пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18 травня 2016 року №343 «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції», постанови Кабінету Міністрів України від 18 травня 2016 року №348 «Про ліквідацію територіальних органів управління Державної пенітенціарної служби та утворення територіальних органів Міністерства юстиції», з метою посилення соціального захисту осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України наказом Міністерства юстиції України від 10.04.2013 №669/5 було затверджено Перелік посад та порядок встановлення пільгового заліку вислуги років для призначення пенсій особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України (надалі – Перелік №669).
Відповідно до п.1.1 Переліку №669 особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, посади яких не передбачені Переліком посад та порядком встановлення пільгового заліку вислуги років для призначення пенсій особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - Перелік),  пільговий залік вислуги років  для призначення пенсій  зараховується на умовах один місяць служби за сорок днів.
Пільговий залік вислуги років для призначення пенсій здійснюється особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які перебували на службі після набрання чинності Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (20.07.2005), за весь час проходження служби на відповідних посадах (п. 1.2 Переліку №669).
Аналіз положень Закону №2713-IV та Переліку №669 свідчить, що період проходження служби позивача в органах Державної кримінально-виконавчої служби України на різних посадах  підлягає пільговому обчисленню саме для призначення пенсії, а не для визначення її розміру, як встановлено Порядком №393 в редакції після внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16.02.2022.
Отже, при встановленні права позивача на пенсію за вислугу років відповідно до ст.12 Закону №2262, для визначення календарної вислуги років для призначення пенсії необхідно керуватися нормами Закону №2713, а не положеннями Порядку №393.
Досліджуючи природу пільгового зарахування вислуги років особі, яка проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, Верховний Суд у постанові від 11.03.2025 у справі №160/31127/23 зробив висновок, що таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.
Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.
Відтак, право на пільговий залік вислуги років для осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби передбачене Законом №2713-IV, у зв`язку з чим зазначені особи мають право на призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням такої вислуги в пільговому обчисленні.
Отже, право осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби на зарахування вислуги, необхідної для призначення пенсії, в пільговому обчисленні визначене в першу чергу Законом №2713-IV і такий обрахунок вислуги років для зазначених осіб не суперечить положенням статті 12 Закону №2262-ХІІ, а лише конкретизує його, надаючи можливість зарахування зазначеним особам календарної вислуги в пільговому обчисленні, у зв`язку зі специфічними умовами праці колишніх працівників кримінально-виконавчої служби.
Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу відділу охорони української психіатричної лікарні з суворим наглядом Міністерства юстиції України від 06.10.2023 №148о/с-23 позивача ОСОБА_1 звільнено з посади молодшого інспектора 2 категорії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом з 16 жовтня 2023 року. Вислуга років станом на день звільнення складає: у календарному обчисленні – 18 (вісімнадцять) років 08 (вісім) місяців 11 (одинадцять) днів; у пільговому обчисленні – 25 (двадцять п`ять) років 03 (три) місяці 20 (двадцять) днів.
З урахуванням наведеного, позивач як особа, звільнена зі служби у Державній кримінально-виконавчій службі України, вислуга років якої на день звільнення в пільговому обчисленні становила 25 років 03 місяці 20 днів має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ.
Таким чином, відповідач, відмовивши позивачу у призначені пенсії на підставі п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №0406044606 від 01.04.2025 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо дати призначення пенсії з 19.03.2024.
За змістом пункту «б» частини першої статті 50 Закону №2262-ХІІ особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів «а», «в» статті 12 цього Закону, пенсії призначаються з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.
Відповідно до частини третьої статті 50 Закону №2262-ХІІ пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.
Отже, особам, які мають право на пенсію відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія призначається на наступний день після звільнення, в тому числі й при несвоєчасному зверненні, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.
Позивач звільнений зі служби 16.10.2023, із поданням про призначення пенсії Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції звернулося до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 19.03.2025.
Відтак, підлягають задоволенню вимоги про призначення пенсії з 19.03.2024.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення адміністративного позову.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року в адміністративній справі №160/12851/25 - залишити без задоволення.   
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року в адміністративній справі №160/12851/25   -  залишити без змін.      
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.      
  
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова