КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

Справа № 372/2501/24                                                                   Головуючий у суді І інстанції Потабенко Л.В.
Провадження № 22-ц/824/12310/2025                                                    Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
22 жовтня 2025 року                                                  м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Голуб С.А.,
суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О.
за участю секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини,
 
в с т а н о в и в:
 
У травні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним вище позовом, обґрунтовуючи його тим, що він з ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 грудня 2023 року у справі № 742/5640/23 шлюб між сторонами розірвано.
У договірному порядку не вдалося вирішити питання щодо участі батька у вихованні дитини, а тому він звернувся до органу опіки та піклування із заявою про визначення порядку його участі у вихованні та спілкуванні із дитиною.
Рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 05 березня 2024 року № 92 було визначено способи участі батька у вихованні малолітньої дитини, проте відповідачка це рішення не виконує, досягти з нею домовленості про побачення із сином не вдається, остання постійно під різним приводом перешкоджає у таких зустрічах та спілкування з дитиною, показово викидає іграшки подаровані батьком у смітник.
З огляду на викладене ОСОБА_2 , уточнивши 06 серпня 2024 року позовні вимоги, просив суд:
зобов`язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
визначити такі способи участі батька у спілкуванні та вихованні спільної дитини:
- щовівторка забирати сина після навчального процесу та повертати до постійного його місця проживання не пізніше 19:00 години;
- щоп`ятниці забирати сина після навчального процесу з ночівлею за місцем проживання батька без супроводу матері та повертати до постійного його місця проживання до 19.00 години суботи;
- під час канікул мати можливість перебувати з дитиною половину терміну днів з можливістю в рівних правах з матір`ю дитини;
- встановити можливість присутності та супроводу інших членів родини батька (дід, баба); 
- в зимовий, весняний, літній, осінній періоди канікул в навчальному закладі батько має право виїжджати з дитиною на відпочинок в межах України та у разі закінчення війни з російською федерацією виїжджати за межі України в будь-яку країну за письмовим повідомленням служби у справах дітей та матері про фактичне місце перебування дитини і батька, (період, країна, місце фактичного знаходження); 
- в день народження дитини та інші святкові дні мати змогу забрати її до себе за місцем свого фактичного проживання (Новий рік, Різдво, Пасха та інші);
- кожного року 08 листопада, в день народження батька дитини, якщо це не батьківський день мати змогу забрати дитину з 15.00 до 21.00 години, якщо вказана дата припадає на будній день з 10.00 до 21.00 години у вихідний чи святковий день;
- мати можливість в телефонному режимі та за допомогою глобальної комп`ютерної мережі Інтернет безперешкодно спілкуватись із сином; 
- мати можливість провести день по бажанню дитини, якщо цей день не припадає на батьківський день, однак за попередньою домовленістю з матір`ю; 
- у разі хвороби дитини, якщо цей день припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу погоджену з батьком дату; 
- мати змогу батьку бути присутнім під час дитячих розважальних заходів, кінотеатрів, театрів, гуртків, спортивних змаганнях, шкільних заходів сина.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 24 квітня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визначено спосіб і графік побачень та спілкування батька ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із дня вступу рішення у законну силу:
- щовівторка забирати сина після навчального процесу та повертати сина до постійного місця проживання дитини до 18 год. 00 хв.; 
- щоп`ятниці (тиждень через тиждень) забирати сина після навчального процесу з ночівлею за місцем проживання батька без супроводу матері та повертати до постійного місця проживання дитини до 19 год. 00 хв. суботи;
- під час канікул мати можливість перебувати з дитиною половину терміну днів в рівних правах з матір`ю дитини, а саме літні канікули поділено між батьками наступним чином: з 01 по 30 червня з матір`ю; з 01 липня по 15 серпня з батьком; з 16 по 31 серпня з матір`ю. У зимовий, весняний, літній, осінній періоди канікул в навчальному закладі батько ОСОБА_2 має право виїжджати з дитиною на відпочинок в межах України;
- у день народження дитини та інші святкові дні забирати дитину до себе за місцем фактичного проживання батька терміном на 4 години (Новий Рік, Різдво, Великдень та інші);
- щорічно 08 листопада, у день народження ОСОБА_2 (якщо це не батьківський день) забирати сина: з 15 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. якщо вказана дата припадає на будній день; з 10 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. у вихідний чи святковий день по бажанню дитини;
- мати можливість у телефонному режимі та за допомогою глобальної мережі Інтернет безперешкодно спілкуватися із сином;
- мати можливість провести день по бажанню дитини, якщо цей день не припадає на батьківський день, однак за попередньою домовленістю з матір`ю;
- у разі хвороби дитини, якщо цей день припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу погоджену між батьками дату;
- батьку мати можливість бути присутнім під час дитячих розважальних заходів, кінотеатрів, театрів, гуртків, спортивних змаганнях, шкільних заходів сина.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідачка в особі представника - адвоката Луцика А.А. звернулась з апеляційною скаргою, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків судуфактичним обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд не з`ясував обставини, що мають значення для справи, зокрема щодо реальних потреб та інтересів дитини і, відповідно, недостатньо обґрунтував рішення з точки зору забезпечення найкращих інтересів дитини, як це передбачено міжнародними та національними нормами. 
Задовольняючи вимогу батька про спілкування зі сином під час шкільних канікул, суд визначив некоректні і неконкретні обов`язки батьків, а саме яким чином позивач здійснюватиме участь у вихованні сина згідно з такою частиною резолютивної частини оскаржуваного рішення: «Під час канікул мати можливість перебувати з дитиною половину терміну днів в рівних правах з матір`ю дитини». Або коли починається батьківський час відповідно до цієї частини рішення: «У зимовий, весняний, літній, осінній періоди канікул в навчальному закладі батько, має право виїжджати з дитиною на відпочинок в межах України», оскільки судом визначений порядок участі лише на літніх канікулах.
Суд першої інстанції значною мірою спирається на висновок органу опіки та піклування від 18 березня 2025 року, практично повністю відтворивши його у оскаржуваному рішенні. Проте, суд повинен був критично оцінити цей висновок, врахувати всі обставини справи, доводи сторін та самостійно прийняти рішення, виходячи з найкращих інтересів дитини. Таким чином суд порушив вимоги ЦПК України щодо належної оцінки висновку органу опіки та піклування як одного з доказів у справі, а не як безумовної підстави для прийняття рішення. Суд мав навести власні мотиви щодо визначення саме такого способу участі батька у вихованні дитини і забезпечити при цьому паритет та баланс інтересів учасників даних правовідносин.
Кабінет Міністрів України постановою № 841 визначив дати початку та закінчення навчального року у школах. Так, навчальний рік в українських школах розпочався 02 вересня 2024 року, а завершиться 30 червня 2025 року. Тому літні канікули повинні обраховуватись з 01 липня по 31 серпня кожного року. Так як не відомо, як буде побудований освітній процес у подальших навчальних роках.
Встановлений графік спілкування, особливо щодо можливості батька забирати дитину щовівторка та щоп`ятниці після навчання, а також кожні вихідні (хоч і через раз), може бути занадто інтенсивним та дестабілізуючим для дитини. Суд не врахував режим дня дитини, її втому після навчання та необхідність стабільного емоційного середовища. Оскільки після 19:00 години з дитиною доведеться ще вчити уроки, так як батько відмовляється вчити з дитиною уроки, цей обов`язок позивач повністю переклав на відповідачку.
Визначений судом спосіб спілкування батька із сином не відповідає найкращим інтересам дитини, зокрема щодо порушення її права на стабільне та гармонійне виховання. Суд не врахував психологічний стан дитини та потенційний негативний вплив частих переміщень між батьками. Відповідачка просила у відзиві встановити такий графік, що б батько і мати мали повні вихідні з сином із суботи по неділю (через тиждень) або з п`ятниці по неділю також через тиждень.
Проте судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 379/1055/18, а саме щодо неприйнятності визначення порядку участі батька у вихованні дитини в усі передвихідні та вихідні дні.
Суд також не поклав на батька жодних обов`язків, які повинен був покласти у той період, коли дитина перебуватиме з ним, зокрема: під час перебування дитини з батьком суд не зобов`язав батька не чинити перешкоди у вільному спілкуванні матері з дитиною; під час такого тривалого перебування дитини разом з батьком з 01 липня по 15 серпня суд не поклав на позивача жодного обов`язку щодо повідомлення матері про те з ким буде перебувати дитина, коли позивач буде на роботі, а він є військовослужбовцем і не може 24 години перебувати з малолітньою дитиною.
Суд байдуже поставився, як до прав дитини у цей період, так і до обов`язку батька.
Виходячи з вищенаведеного, відповідачка вважає, що оскаржуване рішення в першу чергу не забезпечує найкращі інтереси дитини, оскільки суд повинен був: ретельно з`ясувати потреби дитини, її емоційний стан, прив`язаність до обох батьків, режим дня та інші важливі фактори; забезпечити право батька на спілкування з дитиною, але таким чином, щоб це не завдавало шкоди фізичному та психологічному здоров`ю дитини, не порушувало її стабільність та режим дня; врахувати думку матері, яка несе основну відповідальність за щоденний догляд за дитиною та краще розуміє її потреби; встановити чіткий та конкретний графік спілкування, який є реалістичним для виконання обома батьками та враховує інтереси дитини; прийняти обґрунтоване та мотивоване рішення із чітким зазначенням причин, чому суд дійшов саме такого висновку, посилаючись на конкретні норми законодавства та встановлені обставини справи.
ОСОБА_1 просить рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 квітня 2025 року змінити, виклавши третій абзац його резолютивної частини в такому змісті:
Визначити спосіб і графік побачень та спілкування батьку ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із дня вступу рішення у законну силу:
- в будні дні, щовівторка та щоп`ятниці забирати сина з дому за місцем проживання дитини та відводити до закладу освіти, забирати дитину із закладу освіти з обов`язковим поверненням дитини до постійного місця проживання не пізніше 20 год. 00 хв.;
- в перші та треті п`ятницю, суботу та неділю кожного місяця з 18 год. 00 хв. п`ятниці до 20 год. 00 хв. неділі за місцем проживання батька;
- під час канікул дитини мати можливість перебувати з дитиною половину днів канікул за місцем проживання батька з 01 липня по ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- під час перебування дитини з ОСОБА_2 в період канікул зобов`язати позивача не чинити перешкод ОСОБА_1 в спілкуванні з дитиною за допомогою телефонного зв`язку або глобальної мережі Інтернет;
- кожного року ІНФОРМАЦІЯ_3 , в день народження ОСОБА_2 , з 15 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. - якщо дата припадає на будній день, або з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. - якщо дата припадає на вихідний день.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відзиви на апеляційну скаргу від позивача та третьої особи до апеляційного суду не надійшли.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_1 підтримала аргументи апеляційної скарги, просила її задовольнити.
ОСОБА_2 та його представник - адвокат Стельникович С.А. заперечували проти доводів апеляційної скарги,просили залишити її без задоволення.
Позивач наголосив на тому, що на засідання органу опіки та піклування, яке відбулось 18 березня 2025 року, були присутні як сторони цієї справи, так і їх адвокати. Протягом двох з половиною годин орган опіки та піклування з`ясовував позицію кожного із батьків, їх побажання щодо порядку участі батька у вихованні сина і ухвалив рішення з урахуванням усіх висловлених позицій. Відповідачка погодила усі пункти, саме тому суд першої інстанції погодився з висновком органу опіки та піклування. Проте в подальшому відповідачка оскаржила рішення суду. Вказує, що він не зможе двічі на тиждень завозити сина до шкоди, оскільки дуже рано має відбувати на службу, а школа в цей час ще не працює. Не погоджується із пропозицією відповідачки двічі на місяць забирати сина з п`ятниці по неділю, вважає достатнім встановленого судом графіку, а саме з п`ятниці по суботу, враховуючи те, що у дитини ще має залишитись час на домашні завдання.
Адвокат Стельникович С.А. зазначив, що в даному спорі батьки дитини не йдуть на жодні компроміси, не можуть домовитись, а тому судом має бути чітко визначені дні та години зустрічей батька і сина.
Виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області надіслав клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі його представника, у вирішенні спору покладається на розсуд суду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі судове рішення відповідає не в повній мірі.
Суд першої інстанції встановив, що 21 липня 2018 року сторони зареєстрували шлюб, під час якого у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 грудня 2023 року у справі № 742/5640/23 шлюб між  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.
Дитина проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом депутата Обухівської міської ради Київської області Яковини А.Р. від 11 грудня 2023 року.
Згідно із довідкою № 52 від 11 грудня 2023 року, виданою ДНЗ «Катруся» Управління освіти виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, ОСОБА_3 відвідує ДНЗ «Катруся» з 18 червня 2021 року.
Рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 05 березня 2024 року № 92 «Про визначення способу участі батька у вихованні малолітньої дитини» встановлено ОСОБА_2 час побачення та спілкування з малолітнім сином  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у наступний спосіб: будні дні, щовівторка та щоп`ятниці з 7:30 години забирати сина та відводити до закладу дошкільної освіти, а після роботи забирати дитину із закладу, з обов`язковим поверненням сина до постійного місця проживання не пізніше 20:00 години; щомісячно, перша та третя субота місяця, друга та четверта неділя місяця, з 10:00 години до 20:00 години за місцем проживання батька. ОСОБА_2 постійно цікавитися життям, здоров`ям та всебічним розвитком дитини шляхом особистого відвідування дитини вдома та дошкільному навчальному закладі, через засоби телефонного зв`язку, надавати матеріальну та іншу допомогу у вихованні та розвитку дитини. ОСОБА_1 не перешкоджати зустрічам та спілкуванню батька з дитиною, сприяти досягненню домовленості між сторонами.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19 березня 2024 року у справі № 372/318/24 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини його заробітку.
Відповідно до висновку виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 03 грудня 2024 року № 3908 щодо розв`язання спору про участь батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування для вирішення спору запропонував узгодження між сторонами та встановлення наступного графіку побачень, а саме: передача сина батькові з 07:30 години, відведення його ним до загальноосвітнього закладу, а після роботи обов`язок забрати дитину із закладу, з поверненням сина матері до постійного місця проживання, не пізніше 20:00 години, у будні дні щовівторка та щоп`ятниці; перебування сина з батьком щомісячно, у першу та третю суботу місяця, другу та четверту неділю місяця, з 10:00 години до 20:00 години, за місцем його проживання.
Рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 18 березня 2025 року № 159 затверджено висновок щодо визначення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким встановлено спосіб участі батька у спілкуванні із сином, а саме:
- щовівторка забирати сина після навчального процесу та повертати до постійного місця проживання дитини до 18 год. 00 хв.; 
- щоп`ятниці (тиждень через тиждень) забирати сина після навчального процесу з ночівлею за місцем проживання батька без супроводу матері та повертати до постійного місця проживання дитини до 19 год. 00 хв. суботи;
- під час канікул мати можливість перебувати з дитиною половину терміну днів в рівних правах з матір`ю дитини, а саме літні канікули поділити між батьками наступним чином: з 01 по 30 червня з матір`ю; з 01 липня по 15 серпня з батьком; з 16 по 31 серпня з матір`ю;
- у зимовий, весняний, літній, осінній періоди канікул в навчальному закладі батько ОСОБА_2 має право виїжджати з дитиною на відпочинок в межах України, а у разі закінчення військового стану - виїжджати за межі України до будь-якої країни за письмовим повідомленням матері дитини та служби у справах дітей та сім`ї про фактичне місце перебування дитини і батька (період, країна, місце фактичного знаходження); 
- у день народження дитини та інші святкові дні забирати дитину до себе за місцем фактичного проживання батька терміном на 4 години (Новий Рік, Різдво, Великдень та інші);
- щорічно 08 листопада, у день народження ОСОБА_2 (якщо це не батьківський день) забирати сина: з 15 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. - якщо вказана дата припадає на будній день, з 10 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. - у вихідний чи святковий день по бажанню дитини;
- мати можливість у телефонному режимі та за допомогою глобальної мережі Інтернет безперешкодно спілкуватися із сином;
- мати можливість провести день по бажанню дитини, якщо цей день не припадає на батьківський день, однак за попередньою домовленістю з матір`ю;
- у разі хвороби дитини, якщо цей день припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу погоджену між батьками дату;
- батьку мати можливість бути присутнім під час дитячих розважальних заходів, кінотеатрів, театрів, гуртків, спортивних змаганнях, шкільних заходів сина.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 і визначаючи йому спосіб участі у вихованні малолітнього сина, суд першої інстанції виходив з рівності прав матері та батька щодо спілкування, виховання та утримання своєї дитини, стану здоров`я дитини і захисту її інтересів, та дійшов висновку про встановлення графіку побачень та спілкування позивача зі своєю дитиною, який був визначений висновком щодо визначення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 і погоджений виконавчим комітетом Обухівської міської ради Київської області 18 березня 2025 року, окрім вимоги, що у разі закінчення військового стану позивач може виїжджати за межі України до будь-якої країни за письмовим повідомленням матері дитини та служби у справах дітей та сім`ї про фактичне місце перебування дитини і батька, оскільки жодних переваг, пріоритету у спілкуванні та вихованні дитини відповідачка не має, хоч син проживає з нею.
Проте із такими висновками суду колегія суддів не може повністю погодитись з наступних підстав.
За правилом частин першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Висновки місцевого суду щодо права батька на участь у вихованні дитини і усунення перешкод з боку матері дитини на таке спілкування  ОСОБА_1  не оспорюються, а тому суд апеляційної інстанції їх не перевіряє і не встановлює норми матеріального права, якими такі права регулюються.
До предмета перевірки суду апеляційної інстанції входить лише рішення суду в частині визначення порядку участі батька у вихованні дитини і спілкуванні з нею.
Суд першої інстанції фактично погодився із висновком органу опіки та піклування, який був затверджений рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 18 березня 2025 року № 159, щодо визначення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина - ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 137, 138).
У свою чергу, орган опіки та піклування встановив порядок участі батька у вихованні дитини на підставі його заяви від 02 листопада 2024 року, в якій позивач запропонував графік зустрічей з дитиною, при цьому зазначивши, що такий графік погоджений із відповідачкою (а.с. 116).
Після надіслання до суду висновку органу опіки та піклування від 18 березня 2025 року відбулось лише одне судове засідання 23 квітня 2025 року, проте внаслідок неналежної якості аудіозапису судового засідання, колегія суддів не змогла перевірити, чи погодився представник відповідачки з таким порядком участі батька у вихованні дитини, оскільки він відрізнявся від того, який пропонувала відповідачка у своєму відзиві на позовну заяву (а.с. 86-91).
Разом із тим, як вбачається із змісту апеляційної скарги, ОСОБА_1 не в повній мірі погодилась із встановленим судом на підставі висновку органу опіки та піклування порядком участі батька у вихованні дитини.
Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практику якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ від 07 серпня 1996 року у справі «Johansen v. Norway», § 78).
Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.
У справах щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею узагальнений і формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Колегія суддів погоджується із відповідачкою в тому, що саме в інтересах дитини буде проведення з батьком два вихідні підряд двічі на місяць, тобто з п`ятниці до вечора неділі. Таким чином кожен із батьків буде проводити із дитиною рівну кількість вихідних днів і це дасть можливість кожному із батьків як планувати свій вільний час, так і час на спілкування з дитиною. 
Так, протягом двох діб можна відпочивати разом із дитиною, зайнятись якимись іншими справами для її розвитку і не бути обмеженими у часі. Позиція позивача щодо того, що дитині у неділю необхідно готуватись до школи, а тому дитина має перебувати у матері, фактично суперечить його прагненням брати участь у вихованні дитини, оскільки підготовка  домашніх завдань разом із дитиною також є елементом виховання та розвитку дитини і прямим обов`язком батьків. 
Щодо пропозиції відповідачки встановити такий графік, щоб батько двічі на тиждень зранку відвозив дитину до шкоди, то вона не може бути врахована судом з урахуванням графіку роботи позивача, тому підстав змінювати рішення суду в цій частині немає.
Що стосується висновку суду першої інстанції в частині участі кожного із батьків у вихованні дитини протягом канікул, то доводи апеляційної скарги в частині їх неправильності є лише частково обґрунтованими.
Зі змісту ухваленого у справі рішення вбачається, що суд першої інстанції визначив конкретні дати, в які позивач має право проводити час із сином щодо літніх канікул і не конкретизував дати інших канікул дитини. Водночас визначив право батька в період канікул виїжджати на відпочинок з дитиною в межах України.
Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції в тому, що відповідно до вимог частини другої статті 159 СК України батько має право під час канікул виїжджати з дитиною на відпочинок, а тому рішення суду в цій частині є правильним.
Щодо літніх канікул, то колегія суддів не погоджується із доводами відповідачки, які полягають в тому, що навчальний рік 2024-2025 року закінчується 30 червня 2026 року, а тому графік на час літніх канікул має бути встановлений з врахуванням цієї обставини. 
Тривалість учбового року постановою Кабінету Міністрів України № 841 від 23 липня 2924 року встановлена лише щодо одного учбового року з врахуванням воєнного стану в Україні. Тобто наступного року, а також після закінчення війни ця тривалість може бути змінена.
Отже, питання щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною протягом літніх канікул має вирішуватись не в залежності від їх тривалості в конкретний рік, а з врахуванням можливостей батьків проводити час з дитиною, яка не задіяна в навчальному процесі, оскільки для цього батьки мають або брати відпустки, або в інший спосіб вирішувати питання догляду за дитиною на час їх зайнятості на роботі. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з відповідачкою в тому, що одного місяця на спільний відпочинок дитини із батьком буде цілком достатньо з врахуванням можливостей батька мати відпустку на таку кількість днів. Оскільки сторони наполягають на визначенні конкретних дат, коли батько може забирати сина до себе, колегія суддів встановлює, що позивач має право з 01 липня по 31 липня кожного року забирати дитину до себе.
При цьому колегія суддів вважає, що вимога відповідачки про те, що дитина може перебувати протягом літніх канікул лише за місцем проживання батька є неправомірною, оскільки, як було зазначено вище, батько має право разом із дитиною виїздити на відпочинок в межах України.
Позивач має право проводити час із сином і в інші канікули, проте враховуючи, що зимові, осінні та весінні канікули у різних навчальних закладах визначаються у різний час, суд не може визначити конкретні дати, в які батько із сином можуть проводити час в період цих канікул.
Таким чином, суд першої інстанції правомірно вважав, що батько має право половину часу кожних канікул проводити разом із сином.
Також може бути змінений час перебування сина із батьком в день народження останнього - ІНФОРМАЦІЯ_3 , обмежившись часом не до 21:00 години, як встановив суд, а до 20-ї години з врахуванням віку дитини та її розпорядку дня. Повернення додому після 21-ї години не є корисним для дитини, яка має в цей час вже лягати спати.
Стосовно вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити їй перешкод у спілкуванні із сином засобами телефонного зв`язку та глобальної мережі Інтернет, то така вимога не може бути включена до порядку участі батька у вихованні дитини, оскільки матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем перешкод відповідачці у спілкуванні із сином в період перебування дитини разом із батьком.
Колегія суддів зауважує, що суд при ухваленні рішення у спорах про участь батьків у вихованні дитини не може встановити такий порядку участі батька у вихованні дитини, який на багато років передбачить усі можливі зміни у розпорядку дня дитини, здоров`я дитини і батьків, зайнятості батьків по роботі і службі та інші обставини. 
Отже, остаточність судового рішення є тимчасовою і не завжди  тривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки. Визначений судом порядок участі батька у вихованні сина може бути прийнятним чи неприйнятним в залежності від взаємовідносин між ними та інших обставин. 
У будь-якому випадку сторони спору мають розуміти, що виконання ними судового рішення, яким встановлено порядок їх участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, має бути здійснене виходячи із забезпечення якнайкращих інтересів їх дитини. Особистий конфлікт між батьками матиме наслідки негативно впливу на дитину. Виключно на батьках дитини лежить обов`язок діяти в інтересах своєї дитини, у тому числі відшукувати та узгоджувати між собою час та спосіб участі у її вихованні. Сторони у повній мірі забезпечені можливістю реалізовувати свої права і обов`язки, виходячи з найкращих інтересів дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків.
Крім цього, сторони не позбавлені можливості у разі зміни обставин, які б підтверджували неможливість виконання графіку зустрічей батька із сином, на звернення до суду з відповідним позовом про зміну встановленого способу участі батька у вихованні дитини.
Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).
За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині визначення способів участі батька у вихованні дитини ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а відтак не може бути залишене в силі та відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підлягає зміні шляхом викладення його резолютивної частини у редакції, що відповідає наведеним вище мотивам постанови.
Відповідно до вимог статей 133, 141, 382 ЦПК України підстав для нового розподілу судових витрат у цій справі немає, оскільки жодна із сторін у позовній заяві та апеляційній скарзі не ставила питання про компенсацію їй понесених витрат, у тому числі по сплаті судового збору.
Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 квітня 2025 року в частині визначення способів участі батька у вихованні дитини змінити, виклавши третій абзац його резолютивної частини в такій редакції.
«Визначити спосіб спілкування (графік побачень) ОСОБА_2 із малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи із дня набрання рішенням законної сили наступним чином:
- щовівторка та щоп`ятниці кожного тижня забирати сина із закладу освіти з поверненням дитини до постійного місця проживання до 18 год. 00 хв.;
- щоп`ятниці (тиждень через тиждень) забирати сина із закладу освіти до свого місця проживання з поверненням дитини до постійного місця проживання дитини до 20 год. 00 хв. неділі;
- під час осінніх, зимових і весінніх канікул батько перебуває з дитиною половину днів канікул, а під час літніх канікул в період з 01 липня по 31 липня за місцем проживання батька або на відпочинку в інших місцях в межах України;
- 08 листопада кожного року в день народження батька з 15 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. - якщо дата припадає на будній день та з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. - якщо дата припадає на вихідний день.
- у день народження дитини та інші святкові дні забирати дитину до батька за місцем його фактичного проживання терміном на 4 години (Новий Рік, Різдво, Великдень та інші).
- безперешкодно спілкуватися із сином у телефонному режимі та за допомогою глобальної мережі Інтернет.
- за бажанням дитини і попередньою домовленістю з матір`ю провести день, який не припадає на батьківський день, разом із дитиною;
- у разі хвороби дитини, якщо цей день припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу погоджену між батьками дату.
- батьку мати можливість бути присутнім під час дитячих розважальних заходів, кінотеатрів, театрів, гуртків, спортивних змаганнях, шкільних заходів сина».
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 22 жовтня 2025 року.
 
Головуючий                                                                         С.А. Голуб

Судді:                                                                                   Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній