Справа № 344/3301/25 
Провадження № 22-ц/4808/1274/25 
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.,
суддів:                        Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 16 червня 2025 року, ухвалене в складі судді Бабій О.М. в м. Івано-Франківську, повний текст якого складено 16 червня 2025 року, у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У лютому 2025 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 20.02.2021 у розмірі 33889,84 грн., а також витрат по сплаті судового збору.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.02.2021 ОСОБА_1 встановив мобільний додаток monobank. Пройшовши реєстрацію та надавши пакет документів, підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг Monobank шляхом застосування цифрового власноручного підпису. Цим самим відповідач підтвердив: отримання примірника договору в мобільному додатку Monobank; ознайомлення та згоду з умовами договору; укладення договору; зобов`язався виконувати умови договору.
Відповідач просив встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку. Пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка на 3,1% місяць.
На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 30000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . Однак, свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим станом на 03.10.2024 у нього виникла заборгованість в сумі 33889,84 гривень, що становить загальний залишок заборгованості за наданим кредитом.
Відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за кредитним договором, заборгованість не погашає.
Враховуючи зазначене, позивач просив стягнути з відповідача на користь Акціонерне товариство «Універсал Банк» вказану суму заборгованості.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 червня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство «Універсал Банк» подало апеляційну скаргу. Вважає таке рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Зазначає, що ухвалюючи рішення,судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедури ознайомлення споживача з Умовами, правилами обслуговування, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту.
Приєднання до Умов і правил здійснюється фізичними особами шляхом підписання Анкети-заяви у паперовому або електронному вигляді, що надається банком. Умови і правила, крім тих, що надавались та були отримані відповідачем у мобільному додатку, перебувають в загальному доступі, розміщені на офіційному сайті фінансової установи та, в розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору із визначенням порядку та умов кредитування, прав і обов`язків сторін, всю іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Всі Умови і правила за всі періоди є розміщеними на сайті Мonobank (https://www.monobank.ua/terms), є публічно доступними, викладеними форматі PDF, з зазначенням рішень на підставі яких вони прийняті та часом набуття їх чинності. Також, в самому мобільному додатку на постійній основі містяться тарифи, до яких відповідач з використанням власного ПІН-коду має постійний доступ. Враховуючи те, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи були надані відповідачу саме через мобільний додаток, можна дійти цілком очевидного висновку, що відповідач був ознайомлений саме з Умови і правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви та відповідно до ст.ст. 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. Таким чином, невиконання боржником умов договору, на які він погодився та ознайомився в Анкеті-заяві (стосовно того, що договір про надання банківських послуг складається не лише з Анкети-заяви, а також з Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту) та непогашення у повному обсязі заборгованості перед банком матиме наслідком порушення фундаментального положення про обов`язковість договору.
Пунктом 3 Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг Monobank відповідач просив встановити кредитнии? ліміт на суму, вказану у мобільному додатку. Пільговии? період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка на 3,1% місяць. Решта умов, передбачених частиною 1 статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначені в Договорі та Тарифах. Та беззастережно погодився: з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту; з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє шляхом надсилання повідомлень у мобільнии? додаток.
Крім того, клієнт на постіи?ніи? основі, але не рідше ніж один раз на 30 календарних днів, зобов`язании? ознаи?омлюватися із чинною редакцією Умов і Правил, що розташовані за посиланням https://www.monobank.ua/terms та/або https://www.monobank.com.ua/terms та/або в Мобільному додатку, з метою виконання умов Договору з урахуванням можливих змін до нього (п. 4 Розділу І Умов і Правил).
Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), а тому у останнього виникла заборгованість. Враховуючи, що у Відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, на підставі положення п.п. 5.16 п. 5 Розділу ІІ Умов, відбулось Істотне порушення клієнтом зобов`язань, та вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодноі? діі?, направленоі? на погашення заборгованості в зв`язку з чим та відповідно до п.п. 5.18, 5.19 Розділу II Умов, кредит став у форму «на вимогу».
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК Украі?ни, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення черговоі? частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієі? суми кредиту.
На підставі вищезазначеного загальнии? розмір заборгованості відповідача перед банком за Договором становить 33889,84 грн., що складається з: 1. загального залишку заборгованості (тілом кредиту) – 33889,84 грн.; 2. заборгованості за пенею та комісією – 0 грн.; 3. заборгованість за порушення грошового зобов`язання – 0 грн.
Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. Відповідач не надав суду контррозрахунок суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи, про невірність наданого банком розрахунку. Відтак, відсутні законні підстави для того, щоб піддати сумніву нараховану позивачем суму боргу, враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем у сукупності доказами.
Просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду від 16 червня 2025 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що згідно з наданої позивачем копії вищевказаної Анкети-заяви від 20.02.2021 відповідач погодився отримувати банківські послуги. Однак, у ній відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, розміри процентної ставки, штрафу, пені та комісії. Також відсутні відомості про суму кредиту та кінцевий термін повернення кредитних коштів.
До позовної заяви банк додав Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank АТ «Універсал Банк», які не містять дати та підпису відповідача та на відміну від анкети-заяви, підписаної 20.02.2021, набули чинності 27.11.2021 внаслідок затвердження Протоколом Правління №46 від 24.11.2021. До відповіді до відзиву позивачем було додано нові Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank АТ «Універсал Банк»,які, як і попередній варіант, не містять дати та підпису відповідача та на відміну від анкети-заяви підписаної 20.02.2021, набули чинності 09.02.2021 внаслідок затвердження Протоколом Правління №4/1 від 05.02.2021. Надання відповідачем двох варіантів Умов та правил обслуговування вкотре підтверджує твердження про те що вони є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Тобто матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про надання банківських послуг від АТ « Універсал Банк» 20.02.2021, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, та саме у зазначеному в цих документах, що додані до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.
Посилання позивача на те, що Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank АТ «Універсал Банк» розміщені у вільному доступі на сайті www.monobank.ua/terms не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17-ц (провадження №14-131цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила обслуговування, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Зважаючи на наявність Паспорту споживчого кредиту, можна дійти висновку про те, що АТ «Універсал банк» та відповідач мали намір укласти договір споживчого кредитування. Однак, матеріали справи не містять договору про споживчий кредит, укладеного між сторонами в даній справі після нібито підписання паспорту споживчого кредиту, а додана позивачем до позову Анкета-заява, підписана відповідачем, і Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank АТ «Універсал Банк» не є договором про споживчий кредит в розумінні Закону України «Про споживче кредитування».
Паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон України «Про споживче кредитування» включає до форми договору про споживчий кредит (стаття 13). Такі ж висновки містяться у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19 (провадження №61-22778св19), від 21 жовтня 2020 року у справі №194/1387/19 (провадження №61-7416св20).
З огляду на вищенаведене, вважає, що при обчисленні тіла кредиту повинні не враховуватись списання коштів за відсотками, оскільки банком неправомірно здійснено врахування в тіло кредиту суми відсотків, а також відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за відсотками взагалі. Отже позивачем сплачені відповідачем кошти безпідставно спрямовувались на оплату відсотків, а не зараховувались у повному обсязі на оплату зобов`язань за тілом кредиту. Згідно наданої позивачем в матеріалах справи виписки за договором №б/н за період з 20.02.2021-03.10.2024 за весь період користування картою фактично для розрахунків використано коштів на суму 129170 грн. 80 коп., при цьому поповнено карту на загальну суму 95280 грн. 98 коп. З урахуванням того, що відповідачем внесено на погашення заборгованості кошти за відсотками в сумі 36670 грн. 93 коп., які неузгоджені сторонами та зараховані позивачем на погашення відсотків, а також збільшення розміру заборгованості за тілом кредиту за рахунок відсотків, які погашалися за рахунок кредитних коштів, переплата відповідача за тілом кредиту в сумі 33889 грн. 84 коп. становить 2781 грн. 09 коп. як різниця між сумою сплачених коштів та сумою стягнутих неправомірно відсотків (36670,93 грн. - 33889, 84 грн. = 2781,09 грн.).
Також позивачем безпідставно проведено списання з кредитної карти судових витрат на суму 2422 грн. 40 коп.
Таким чином, вважає що суд першої інстанції всебічно та об`єктивно дослідив матеріали справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення Івано-Франківського міського суду від 16.06.2025 залишити в силі.
Положенням частини першої ст. 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно частини першої статті 369 ЦПК України, частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 20 лютого 2021 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, у якій ОСОБА_1 просив відкрити поточний рахунок НОМЕР_2 у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку відповідно до умов договору та наведених нижче умов (а.с. 40). Зазначив про ознайомлення та погодження відповідача із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг, примірники яких він отримав у мобільному додатку, що підтверджує укладення договору та зобов`язання виконувати його умови.
Також в Анкеті-заяві зазначено, що пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 дні. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,1% на місяць (пункт 3).
В Анкеті-заяві ОСОБА_1 просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі, його електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй в банку; засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення даних згідно з договором.
З копії Довідки про наявність рахунку від 03.10.2024 вбачається, що ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , тип рахунку – чорна картка, валюта рахунку – UAН, статус картки – активна до 02/28 (а.с. 43).
Відповідно до копії Довідки про розмір встановленого ліміту ОСОБА_1 за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 20.02.2021 за карткою № НОМЕР_1 20.02.2021 і станом на 03.10.2024 встановлено кредитний ліміт 30000 грн. (а.с. 44).
З виписки про рух коштів по картці від 03.10.2024 року за період з 20.02.2021 по 03.10.2024 вбачається, що ОСОБА_1 тривалий час активно користувався кредитом, здійснював оплату товарів та послуг, здійснював перекази та частково погашав кредит. Сума витрат за період: -129170,80 грн. Сума зарахувань за період: 95280,98 грн. (а.с. 37-39).
Відповідно до доданого до позову розрахунку заборгованість позичальника за Договором №б/н від 20.02.2021 станом на 03.10.2024 становить 33889 грн. 84 коп. та складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) (а.с. 33-35).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно наданої позивачем в матеріалах справи виписки за договором №б/н за період з 20.02.2021-03.10.2024 за весь період користування картою фактично для розрахунків використано коштів на суму 129170 грн. 80 коп., при цьому поповнено карту на загальну суму 95280 грн. 98 коп. Однак із наданої позивачем довідки про рух коштів по карті від 09.03.2025 вбачається, що відповідачем внесено на погашення заборгованості кошти за відсотками в сумі 36670 грн. 93 коп., які неузгоджені сторонами та зараховані позивачем на погашення відсотків, а також збільшення розміру заборгованості за тілом кредиту за рахунок відсотків, які погашалися за рахунок кредитних коштів, переплата відповідача за тілом кредиту в сумі 33889 грн. 84 коп. становить 2781 грн. 09 коп. як різниця між сумою сплачених коштів та сумою стягнутих неправомірно відсотків (36670,93 грн. - 33889, 84 грн. = 2781,09 грн.). Згідно з наданої позивачем копії Анкети-заяви від 20.02.2021 відповідач погодився отримувати банківські послуги, однак в ній відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, розміри процентної ставки, штрафу, пені та комісії у заяві не визначені. Також відсутні відомості про суму кредиту та кінцевий термін повернення кредитних коштів. А матеріали справи не містять підтверджень, що саме долучені позивачем Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank АТ «Універсал Банк» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про надання банківських послуг від АТ «Універсал Банк» 20.02.2021, а також, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, та саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядку нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З огляду на вищенаведене вимоги АТ «Універсал Банку» до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості в сумі 33889,84 грн. суд вважав обґрунтованими.
Однак апеляційний суд не може погодитися із такими висновками, з огляду на наступне.
За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
У постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року в справі №628/1475/19 (провадження №61-7554св21) зазначено, що «правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні».
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст.ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3).
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що кредитний договір укладений між банком та ОСОБА_1 20.02.2021 містить інформацію про розмір відсоткової ставки – 3,1% на місяць (37,2% на рік), договір підписаний сторонами, на момент укладення договору позичальник не заявляв додаткових вимог щодо умов кредитного договору та в подальшому частково виконував його умови, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним й відповідало їхній внутрішній волі.
Взяті на себе зобов`язання за договором від 20.02.2021 банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_1 кредитні ресурси.
Однак, отримавши від банку кошти в кредит, в порушення умов виконання кредитного договору ОСОБА_1 свої зобов`язання по поверненню кредиту і сплаті процентів за користування грошима належним чином не виконав.
Відповідач отримував кредитні кошти, користувався ними та протягом тривалого періоду часу частково виконував зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується випискою по рахунку.
І відповідачем не заперечується факт отримання та використання кредитних коштів, зазначені дії було ним погоджено шляхом сплати відповідних платежів, а отже між сторонами склались договірні правовідносини.
Що стосується посилань відповідача і суду на безпідставне нарахування відсотків і використання частини сплачених коштів по кредиту на їх погашення, то колегія суддів виходить з наступного.
Так, сторони в кредитному договорі від 20.02.2021 погодили, що за користування кредитними коштами встановлюється процентна ставка в розмірі 3,1% на місяць (37,2% річних) у разі виходу з пільгового періоду на кредит (62 дні). Тобто, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. Оскільки відповідачем допущено порушення сплати кредиту протягом пільгового періоду за користування кредитним лімітом, що вбачається з виписки про рух коштів по картці, банком нараховувалися відсотки за кредитом, і направлялися кошти на їх оплату.
Відповідно до виписки про рух коштів по картці від 03.10.2024 за період з 20.02.2021 по 03.10.2024 сума витрат за період: -129170,80 грн.; сума зарахувань за період: 95280,98 грн. (а.с. 37-39).
Відтак, доводи про те, що відповідачем внесено на погашення заборгованості кошти за відсотками, які не узгоджені сторонами, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, зокрема, Анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг від 20 лютого 2021 року.
Розмір заявленої банком заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та відповідає умовам вказаного договору.
Отже, встановивши, що ОСОБА_1 не виконав в повній мірі взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, колегія суддів дійшла висновку про те, що у позивача виникло право достроково вимагати повернення заборгованості по кредиту в розмірі 33889,84 грн.
Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги задоволено, судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2422,40 грн. та судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн., а всього 6056,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк».
Згідно вимог пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Оскільки ціна позову в цій справі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є малозначною, то судове рішення у ній в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.
Рішення Івано-Франківського міського суду від 16 червня 2025 року скасувати, ухвалити нове.
Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (код ЄДРПОУ: 21133352, юридична адреса: вул. Автозаводська, 54/19, м. Київ, 04114) заборгованість за Договором про надання банківських послуг «monobank» від 20.02.2021 в сумі 33889 (тридцять три тисячі вісімсот вісімдесят дев`ять) грн. 84 коп. загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (код ЄДРПОУ: 21133352, юридична адреса: вул. Автозаводська, 54/19, м. Київ, 04114) 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн. 00 коп. сплаченого судового збору за подання позову та апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча:                                                        О.О. Томин
Судді:                                                                В.А. Девляшевський
                                                                       Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови складено 22 вересня 2025 року.