ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 листопада 2025 року
м. Київ
справа № 522/21756/17
провадження № 51 - 732км22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального
суду у складі
головуючого                                              ОСОБА_1 ,  
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
захисника                                                   ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
засудженої                                                  ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 6 листопада 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017160500003116за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі п. «ґ» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. 85 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного та додаткового покарань. Вирішено питання щодо цивільного позову, речових доказів, процесуальних витрат та арешту майна у провадженні.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 8 червня 2017 року приблизно о 6:55, керуючи технічно справним автомобілем «Honda CR-V» (д. н. з. НОМЕР_1 ) по вул. Канатна в м.  Одеса, збоку вул. Пантелеймонівська в напрямку вул. Велика Арнаутська, зі швидкістю не менше 74 км/год (згідно з висновком судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 20 липня 2017 року №  17- 2750/2817/2450), наближаючись до регульованого перехрестя із вул. Мала Арнаутська, проігнорувала забороняючий сигнал світлофору та дорожню розмітку 1.12 (стоп-лінія), рухаючись із перевищенням допустимої в населеному пункті швидкості та створюючи небезпеку для інших учасників дорожнього руху, продовжила рух прямолінійно, не надала перевагу в русі та скоїла зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo» (д. н. з. НОМЕР_2 ) під керуванням водія ОСОБА_8 , яка рухалася по вул. Мала Арнаутська збоку вул. Лейтенанта Шмідта в напрямку вул. Бєлінського, здійснювала проїзд указаного перехрестя на зелений для неї сигнал світлофора. Внаслідок зіткнення обидва транспортні засоби відкинуло на лівий по ходу руху автомобіля «Chevrolet Aveo» тротуар, де останній здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Chevrolet Aveo» ОСОБА_8 та пішохід ОСОБА_9 отримали тяжкі тілесні ушкодження.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 20 грудня 2021 року змінив вирок місцевого суду та виключив з мотивувальної частини вироку Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2021 року посилання на обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , - тяжкі наслідки, завдані злочином. В іншій частині вирок залишив без змін.
Постановою Верховного Суду від 20 липня 2022 року задоволено касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 , ухвалу Одеського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 6 листопада 2024 року частково задоволено апеляційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 , вирок суду першої інстанції змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку висновки суду першої інстанції про недопустимість у якості доказів у кримінальному провадженні протоколу огляду речових доказів від 27 червня 2017 року з додатками у виді «скріншотів» та лазерного диску «Axent», на якому міститься відеозапис з відео реєстратору, встановленого на автомобілі «Вольво», яким на момент досліджуваної події керував свідок ОСОБА_11 . Виключено з мотивувальної частини вироку посилання суду першої інстанції, як на обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_7 -тяжкі наслідки, завдані злочином, оскільки потерпіла ОСОБА_8 , внаслідок отриманих в ДТП тілесних ушкоджень отримала ІІІ групу інвалідності. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
В касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. Вказує, що в порушення вимог ст. 419 КПК, апеляційний суд не надав належної оцінки доводам сторони захисту щодо суперечливих показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , при цьому безпідставно відмовив у повторному їх допиті. Зазначає, що судом апеляційної інстанції не надано оцінки доводам сторони захисту з приводу того, що інформація, зазначена у листі «СМЕП» від 14 липня 2017 року щодо паспортних даних роботи світлофора на перехресті вул. Мала Арнаутська та Канатна у м. Одеса, якому судом першої інстанції взагалі не надано будь якої оцінки, свідчить про виїзд потерпілої на червоний сигнал світлофора, що виключає винуватість  ОСОБА_7 у настанні ДТП. Вказує, що апеляційний суд, визнавши допустимими доказами протокол огляду речових доказів від 27 червня 2017 року з додатками у виді «скріншотів» та лазерний диску «Axent» із відеозаписом з відео реєстратору, встановленого на автомобілі свідка ОСОБА_11 , які взагалі не досліджувалися місцевим судом, сам безпосередньо їх не досліджував. Зазначає, що судом апеляційної інстанції взагалі не надано оцінки обґрунтованим доводам сторони захисту щодо порушень місцевим судом норм КПК в частині розгляду цивільного позову.
Позиції учасників судового провадження
Засуджена та її захисник підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити. Прокурор частково підтримала касаційну скаргу захисника та просила призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також наявність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як установлено частинами 1, 2 ст. 438 КПК, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу. Можливості скасування судових рішень через невідповідність їх висновків фактичним обставинам кримінального провадження або неповноту судового розгляду, чинним законом не передбачено.
З касаційної скарги вбачається, що захисник, крім іншого, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, тоді як перевірку цих обставин до повноважень касаційного суду законом не віднесено.
Разом із тим, у результаті касаційного перегляду було встановлено, що висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, з яким погодився апеляційний суд, зроблено з додержанням вимог ст. 23 КПК, на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 КПК.
Як убачається з вироку суду, засуджена ОСОБА_7 свою вину у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, не визнала, оскільки вважає, що вимоги ПДР не порушувала, на її думку винуватицею ДТП є водій ОСОБА_8 , яка рухалася на заборонений сигнал світлофору. 
Разом з тим, версія розвитку подій, на якій наполягала засуджена, не знайшла свого підтвердження в ході дослідження доказів судом першої інстанції.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в основу вироку були покладені належні та допустимі докази, зокрема, показання:
-          потерпілої ОСОБА_8 , яка пояснила, що 8 червня 2017 приблизно о 6:50 виконуючи вимоги ПДД рухалась на автомобілі «Chevrolet Aveo» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) по вул. Мала Арнаутська в м. Одеса в середній смузі руху, збоку вул. Осіпова в напрямку вул. Белінського. При наближенні до перехрестя з вул. Канатна переконалась, що здійснює рух на зелений сигнал світлофору, не порушуючи швидкісний режим, рухаючись приблизно 60 км/год, продовжуючи рух, на розі з вул. Канатна отримала удар у праву частину автомобілю від автомобілю «HONDA CR-V» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), від чого її автомобіль відкинуло в бік. В результаті ДТП отримала тяжкі тілесні ушкодження;
-          свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що 8 червня 2017 року приблизно о 6:50 рухався по вул. Мала Арнаутська в м Одеса з боку вул. Осіпова в напрямку вул.  Белінського. При під`їзді до перехрестя з вул. Канатна перестроївся у праву смугу для руху, оскільки мав намір здійснити правий поворот на вказану вулицю в напрямку вул. Пантелеймонівська. Дочекавшись зеленого сигналу світлофору, розпочавши рух, при виконанні правового повороту на вул. Канатна він побачив наближення назустріч з боку вул. Пантелеймонівська автомобілю «Хонда» сірого кольору. Після цього зліва від себе він почув звук удару та у дзеркало заднього виду побачив зіткнення зазначеного автомобілю «Хонда» та іншого автомобілю сірого кольору;
-          свідка ОСОБА_12 (водія тролейбуса), який пояснив, що 8 червня 2017 року, керуючи тролейбусом та здійснюючи лівий поворот з вул. Маріїнінської на Італійський бульвар, його «підрізав» автомобіль «HONDA CR-V», за кермом якого перебувала жінка. Продовживши рух по маршруту та здійснивши поворот на вул.  Канатна, він зупинився на зупинці громадського транспорту та приблизно о 6:50 побачив попереду у попутному напрямі руху автомобіль «HONDA CR-V», який раніше його «підрізав», який рухався на швидкості близько 80 км/год та, виїхавши на зустрічну полосу руху, здійснив обгін автомобілю темного кольору, який рухався в попутному для нього напрямку. Під`їхавши до перехрестя вул. Канатна та вул. Мала Арнаутська вказаний автомобіль на червоний сигнал світлофору, продовжуючи здійснювати рух по зустрічній смузі руху, виїхав на вказане перехрестя. В цей час, відволікшись він почув звук удару та побачив, що автомобіль «HONDA CR-V» зіткнувся на перехресті з іншим автомобілем;
-          свідка ОСОБА_13 (водія тролейбуса), який надав аналогічні пояснення з приводу обставин ДТП.
Так, показання учасників кримінального провадження місцевий суд правильно визнав об`єктивними й обґрунтовано поклав їх в основу свого рішення, оскільки вони підтверджуються даними, що містяться у:
-          протоколі огляду місця події від 8 червня 2017 року з фототаблицею та схемою до нього, згідно якого встановлено місце пригоди;
-          висновку судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №17- 2750/2817/2540 від 20 липня 2017 року, яким встановлено механізм зіткнення автомобілів «Honda CR-V» (д. н. з. НОМЕР_1 ) та «Chevrolet Aveo» (д. н. з.  НОМЕР_2 ), а також швидкість автомобіля «Honda CR-V» (д.  н.  з.  НОМЕР_1 );
-          висновку судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу «Honda CR-V» (д. н. з. НОМЕР_1 )№17-2752 від 20 липня 2017 року, відповідно до якого ходова частина, рульове керування й гальмівна система вказаного автомобіля на момент проведеного дослідження перебували в працездатному стані й забезпечували водієві технічну можливість рухатися й утримувати автомобіль у будь-якому обраному ним напрямку, здійснювати гальмування з відомої йому ефективністю;
-          висновку судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу Chevrolet Aveo» (д. н. з.  НОМЕР_2 ) №17-2551 від 20 липня 2017 року, відповідно до якого ходова частина, рульове керування й гальмівна система вказаного автомобіля на момент проведеного дослідження перебували в працездатному стані й забезпечували водієві технічну можливість рухатися й утримувати автомобіль у будь-якому обраному ним напрямку, здійснювати гальмування з відомої йому ефективністю;
-          висновку судової автотехнічної експертизи №17-3164 від 24 липня 2017 року обставин зіткнення автомобілів «Honda CR-V» та «Chevrolet Aveo», відповідно до якого створення небезпечної ситуації на перехресті було обумовлене виїздом автомобіля «HONDA CR-V» на перехрестя на червоний для нього сигнал світлофора, водій цього транспортного засобу мав технічну можливість уникнути ДТП. Фактичні дії водія автомобіля «HONDA CR-V» знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП. Водій автомобіля «Chevrolet Aveo» в умовах пригоди не мав технічної можливості як з фактичної, так і з допустимої у населеному пункті швидкості уникнути зіткнення з автомобілем «HONDA CR-V», й подальшого наїзду при аварійному русі на пішохода;
-          протоколі огляду речових доказів від 9 червня 2017 року з додатком у вигляді лазерного диску з написом «Арена», на якому знаходиться відеозапис з камери зовнішнього спостереження магазину «Обжора» (м. Одеса, вул. Канатна, 72), яким встановлено, що на відеозаписі частково зафіксовано момент руху автомобілю під керуванням обвинуваченої по проїжджій частині вул. Канатна на перехресті з вул. Мала Арнаутська в м. Одеса в напрямку з вул. Пантелеймонівська в бік вул. Велика Арнаутська по зустрічній полосі руху;
-          висновку судово-медичної експертизи №1481 від 29 червня 2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_14 встановлено тяжкі тілесні ушкодження;
-          висновку судово-медичної експертизи №1573 від 28 вересня 2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 встановлено тяжкі тілесні ушкодження.
Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, проаналізувавши докази у справі в їх сукупності, дійшов висновку, що стороною обвинувачення надано достатньо допустимих та переконливих доказів, які підтверджують обставини того, що створення небезпечної ситуації на перехресті було обумовлене виїздом автомобіля ««Honda CR-V» на перехрестя на червоний для нього сигнал світлофора. При цьому водій даного транспортного засобу мав технічну можливість уникнути ДТП. Фактичні дії водія автомобіля «Honda CR-V» ОСОБА_7 знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП. В той же час водій автомобіля «Chevrolet Aveo» ОСОБА_14 в умовах пригоди не мала можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Honda CR-V», й подальшого наїзду при аварійному русі на пішохода, враховуючи швидкість руху автомобіля «Honda CR-V» та раптовість неочікуваного виїзду останнього на перехрестя на заборонений сигнал світлофору та обґрунтовано визнав доведеною її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК. Кваліфікація дій засудженої є правильною.
Твердження обвинуваченої про те, що не проведення слідчого експерименту зі свідками сторони обвинувачення є підставою для визнання їх показань недостатніми і недостовірними доказами, суд оцінив критично, мотивуючи це тим, що наведені у вироку показання свідків є послідовними, узгоджуються між собою, із протоколом огляду, висновками експертів та іншими доказами, а підстав для перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення не встановлено.
Всупереч доводам сторони захисту, оцінка доказів судом проведена згідно з вимогами процесуального законодавства, з наведенням у вироку відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності доказів та їх достатності для постановлення вироку.
Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення отримано в порядку, визначеному КПК, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст.  84  КПК є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих аргументів, які би свідчили про протилежне та про істотне порушення судом вимог ст. 94 КПК, у касаційній скарзі не наведено.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, відсутність обставини, що пом`якшують покарання. Обставинами, що обтяжують покарання місцевий суд врахував тяжкі наслідки, завдані злочином, оскільки потерпіла ОСОБА_14 , внаслідок отриманих в ДТП тілесних ушкоджень отримала ІІІ групу інвалідності; вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю, оскілки потерпілий ОСОБА_9 на момент ДТП вже був інвалідом ІІ групи.
Враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 за вчинений нею злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК, покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки, на переконання місцевого суду, саме таке покарання буде необхідним для її перевиховання та попередження вчинення нових злочинів.
При цьому місцевий суд задовольнив клопотання сторони захисту про застосування до ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнив останню від відбування призначеного основного та додаткового покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки на підставі п. «ґ» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. 85 КК.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 , в тому числі до ОСОБА_7 , про стягнення майнової та моральної шкоди, місцевий суд, встановивши загальний розмір понесеної потерпілою майнової шкоди, обґрунтовано стягнув з засудженої на користь потерпілої ОСОБА_14 35 438 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди, 5 620 грн процесуальні витрати на залучення експерта та 10 000 грн витрати на правничу допомогу, а також, встановивши доведеність потерпілою спричинення їй моральних страждань, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув на користь потерпілої ОСОБА_14 з ОСОБА_7 500 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. 
Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника, належним чином перевірив викладені в ній доводи про незаконність та необґрунтованість вироку, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, визнав їх безпідставними, мотивував своє рішення та зазначив підстави, з яких апеляційну скаргу в цій частині визнано необґрунтованою.
Так, апеляційний суд зазначив, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення поза розумним сумнівом доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом, які були отримані відповідно до вимог чинного законодавства.
При цьому апеляційний суд критично віднісся до доводів сторони захисту про те, що свідки надали суду завідомо неправдиві показання, оскільки колегія суддів не знайшла підстав ставити під сумнів покази вказаних свідків, з огляду на їх узгодженість із показами потерпілої та іншими письмовими доказами.
Також суд апеляційної інстанції критично оцінив твердження ОСОБА_7 про те, що не проведення слідчого експерименту зі свідками сторони обвинувачення є підставою для визнання їх показань недостатніми і недостовірними доказами, мотивуючи це тим, що наведені у вироку показання свідків в цілому є послідовними, узгоджуються між собою, із протоколом огляду, висновками експертів та іншими доказами, а підстав для перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення не судом встановлено.
З приводу доводів сторони захисту про те, що покази свідків різняться стосовно визначення точної швидкості руху учасників ДТП, то колегія суддів визнала їх необґрунтованими та зазначила, що свідки - очевидці ДТП не є експертами, тому швидкість руху автомобілів визначено ними приблизно, з урахуванням їх суб`єктивного сприйняття відповідних обставин. Більш того, суд апеляційної інстанції зауважив, що в даному кримінальному провадженні швидкість автомобілів визначена експертним шляхом.
Також неспроможними визнав апеляційний суд доводи сторони захисту про те, що ДТП виникла внаслідок перевищення швидкості руху автомобіля під керуванням потерпілої ОСОБА_15 , мотивуючи це тим, що правомірність чи не неправомірність керування автомобілем потерпілою не перебуває в причино-наслідковому зв`язку із фактом дорожньо-транспортної пригоди, оскільки згідно висновку судової автотехнічної експертизи №17-3164 від 24 липня 2017 року саме дії водія автомобіля «HONDA CR-V», в умовах події, з позиції експертного аналізу, перебувають у причинному технічному зв`язку з фактом ДТП.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції не погодився із висновками місцевого суду про недопустимість як доказів у кримінальному провадженні протоколу огляду речових доказів від 27 червня 2017 року з додатками у виді «скріншотів» та лазерного диску «Axent», на якому міститься відеозапис з відео реєстратору, встановленого на автомобілі «Вольво», яким на момент досліджуваної події керував свідок ОСОБА_11 , з огляду на невідповідність таких висновків положенням кримінального процесуального закону та судовій практиці касаційного суду.
При цьому колегія суддів зазначила, що матеріали кримінального провадження не містять будь-яких об`єктивних даних про те, що наданий вказаним свідком диск містить електронні документи, створені не відеореєстратором під час ДТП, що сталася 8 червня 2017 року, а в інший час чи за інших обставин чи спосіб.
З врахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку про необхідність виключення з мотивувальної частини вироку висновки суду першої інстанції про недопустимість у якості доказів протоколу огляду речових доказів від 27 червня 2017 року з додатками у виді «скріншотів» та лазерного диску «Axent», на якому міститься відеозапис з відео реєстратору.
З приводу доводів сторони захисту про недопустимість як доказу висновку експерта №17-3164 від 24 липня 2024 року судової автотехнічної експертизи, з посиланням на те, що він ґрунтується на підставі недопустимого запису з відеореєстратора, який розміщений на диску «Ахеnt», то суд апеляційної інстанції визнав їх безпідставними, та зазначив, що окрім вказаного диску, предметом дослідження судової експертизи були й інші матеріали кримінального провадження
Суд апеляційної інстанції погодився з видом і розміром призначеного судом першої інстанції ОСОБА_7 основного та додаткового покаранням, а також із звільненням її від його відбування на підставі п. «ґ» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016  році», ст. 85 КК.  
Водночас колегія суддів не погодилась з висновком місцевого суду про визнання обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої-тяжкі наслідки, завдані злочином, мотивуючи це тим, що потерпіла ОСОБА_15 внаслідок отриманих в ДТП тілесних ушкоджень отримала ІІІ групу інвалідності, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 67 КК.
При цьому суд апеляційної інстанції не встановив порушень щодо розгляду цивільного позову потерпілої ОСОБА_15 , процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.
Колегія суддів вважає, що апеляційний суд належним чином умотивував свої висновки, з якими вона погоджується. Зміст ухвали цього суду відповідає положенням статей 370, 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів не встановила, а тому вважає, що в задоволенні касаційної скарги захисника слід відмовити.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Ухвалу Одеського апеляційного суду від 6 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6   - без задоволення. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_16                                 ОСОБА_3