УХВАЛА
13 листопада 2025 року 
м. Київ
справа № 295/5084/24
провадження № 61-13160ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 листопада 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення коштів у порядку спадкування за заповітом,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ГУ ПФУ в Житомирській області, у якому просила стягнути з відповідача в порядку спадкування не отримані за життя спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підвищення до пенсії, згідно з перерахунком за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року у справі № 240/15851/21 у розмірі 259 887,09 грн.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20 листопада 2024 року позов задоволений частково. 
Стягнуто з ГУ ПФУ в Житомирській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом неодержані за життя її матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підвищення до пенсії згідно з рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року в справі № 240/15851/21 в розмірі 102 319,93 грн. 
У задоволенні решти вимог відмовлено. 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Житомирській області задоволено.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 листопада 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до ГУ ПФУ в Житомирській області про стягнення коштів у порядку спадкування за заповітом.
20 жовтня 2025року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 листопада 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року, направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.
Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.
ОСОБА_1 порушено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин.
Ухвалою Верховного Суду від 28 жовтня 2025 року визнано неповажними наведені ОСОБА_1 підстави поновлення строку на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанції, а  касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків: наведення поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень.
Недоліки касаційної скарги у визначений строк не усунуто.
Згідно з частиною першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
За відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що загальний доступ до оскаржуваної постанови Житомирського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року забезпечено 13 травня 2025 року.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 була обізнана про призначене на 09 квітня 2025 року судове засідання у суді апеляційної інстанції, направляла до Житомирського апеляційного суду заяву, в якій просила проводити судове засідання без її участі.
Наведені ОСОБА_1 у касаційній сказі причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження рішення Богунського районного суду м. Житомира 
від 20 листопада 2024 року та постанови Житомирського апеляційного суду 
від 09 квітня 2025 року ухвалою Верховного Суду від 28 жовтня 2025 року визнано неповажними. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк до 10 листопада 2025 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги (наведення поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень).
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень,30 жовтня 2025 року забезпечено надання загального доступу до ухвали Верховного Суду від 28 жовтня 2025 року.
Копію ухвали суду касаційної інстанції від 28 жовтня 2025 року надіслано ОСОБА_1 в її електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» та доставлено до електронного кабінету 31 жовтня 2025 року, про що свідчить повідомлення про доставлення електронного листа.
ОСОБА_1 вимоги ухвали Верховного Суду від 28 жовтня 2025 року не виконала, у визначений строк не подала заяву про поновлення строку, не навело інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.
Разом з цим, 05 листопада 2025 року до Верховного Суду надійшов лист Богунського районного суду м. Житомира, до якого додано довідку про доставлення електронного листа, з якого убачається, що оскаржувана постанова Житомирського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року доставлена до електронного кабінету ОСОБА_1 13 травня 2025 року.
Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.
Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу чи цивільного обороту.
З практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведення заявником поважності причин пропуску процесуального не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін спору та правову визначеність у цивільних правовідносинах. Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження остаточного судового рішення є порушенням принципу правової визначеності.
У параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не є необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Подібні висновки викладені Європейським судом з прав людини у рішеннях від 09 листопада 2004 року у справі «Науменко проти України», від 18 січня 2005 року у справі «Полтораченко проти України» та від 08 листопада 2005 року у справі «Тімотієвич проти України».
Враховуючи, що  ОСОБА_1 не виконала вимоги ухвали Верховного Суду                        від 28 жовтня 2025 року, у визначений строк не подала заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, не навела незалежних від неї реальних причин пропуску строку звернення з касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення у період з травня 2025 року до жовтня 2025 року, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити. 
Керуючись частинами першою, другою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира                         від 20 листопада 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду                        від 09 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення коштів у порядку спадкування за заповітом.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 Є. В. Синельников

                                                                                                        О. М. Осіян

                                                                                                        В. В. Шипович