ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2025 року          м.Дніпро         Справа №  904/1587/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Чус О.В. (доповідач)
судді: Кощеєв І.М., Іванов О.Г.
Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС ТРЕЙД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2025 (повне рішення складено 13.05.2025, суддя Бажанова Ю.А.) у справі № 904/1587/25
за позовом Акціонерного товариства "Укртранснафта", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС ТРЕЙД", м. Дніпро
про стягнення 54 086,40 грн.,
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.
Акціонерне товариство "Укртранснафта" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС ТРЕЙД" на свою користь основний борг у розмірі 43 200 грн., пеню у розмірі 7 862,40 грн. та штраф у розмірі 3 024,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки №23-02/82-24 від 10.04.2024 в частині порушення строків поставки товару.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2025 у справі №904/1587/25 позов Акціонерного товариства "Укртранснафта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС ТРЕЙД" про стягнення 54 086,40 грн. задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС ТРЕЙД" на користь Акціонерного товариства "Укртранснафта" 43 200,00 грн заборгованості, 7 862,40 грн пені, 3 024,00 грн штрафу, 2 422,40 грн витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду мотивоване тим, що  відповідач доказів повернення суми передоплати у розмірі 43 200,00 грн до суду не надав, доводи наведені позивачем в обґрунтування позову не спростував. За таких обставин суд першої інстанції вказав, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 43 200,00 грн коштів за непоставлений товар є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Також, враховуючи наявність прострочення поставки товару, господарський суд дійшов висновку, що є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 7 862,40 грн пені за загальний період з 11.06.2024 по 08.12.2024 (до направлення повідомлення про відмову від зобов`язань за договором) та 3024,00 грн. штрафу.
Доводи та вимоги апеляційної скарги.
Не погодившись із зазначеним рішенням, з використанням системи «Електронний суд», до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС ТРЕЙД", в якій просить: рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2024 у справі 904/1587/25 змінити в частині стягнення з ТОВ «А ПЛЮС ТРЕЙД» на користь Акціонерного товариства "Укртранснафта", зменшити розмір нарахованих позивачем пені і штрафу до одного відсотка від заявлених позивачем, до 788,62 грн. - пені за прострочення строків поставки, 30,24 грн. штрафу.
Апелянтом в апеляційній скарзі заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.
Мотивуючи клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, відповідач вказав наступне:  
-          річний оборот ТОВ «А ПЛЮС ТРЕЙД» у 2024 році згідно фінансової звітності відповідача складає 2 086 100,00 грн. (код рядка 2000);
-          відповідач є суб`єктом малого підприємництва, в той час як Акціонерне товариство "Укртранснафта" є надпотужним підприємством з мільярдними річним оборотом. Згідно Звіту про фінансові результати за 2024 рік дохід позивача склав10 712 599 000,00 грн. (код рядка 2000). Згідно фінансової звітності відповідача за 2024 рік чистий прибуток ТОВ «А ПЛЮС ТРЕЙД» складає 159 100, грн. (код рядка 2350), таким чином штрафні санкції, визначені судом першої інстанції, в розмірі 13 308,80 грн. становитимуть 8,36 % від річного прибутку підприємства;
-          рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2025 у справі 904/1587/25 стягнуто з ТОВ «А ПЛЮС ТРЕЙД» на користь позивача 13 308,80 грн. штрафних санкцій, що вочевидь призведе до збитковості ТОВ «А ПЛЮС ТРЕЙД», згортання його програм виробництва та розвитку, звільнення співробітників.
Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначив, що  апеляційна скарга на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2025 у справі № 904/1587/25 є необґрунтованою, безпідставною та такою, що підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення є законним.
В обґрунтування своїх заперечень проти апеляційної скарги, позивач вказав, що фактично, апеляційна скарга відповідача зводиться виключно до прохання суду зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій до 1 (одного) відсотка, окрім цього в апеляційній скарзі не зазначено, у чому саме полягає незаконність та необґрунтованість винесеного судом першої інстанції рішення. Відтак, зміст апеляційної скарги не відповідає вимогам п. 8 ч. 2 ст. 258 ГПК України.
Як вважає позивач, у даній справі необхідно взяти обставини, які підтверджують неможливість зменшення штрафних санкцій, зокрема - це ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань. Неповернення відповідачем сплаченого АТ «Укртранснафта» авансу у розмірі 43 200,00 грн. Навіть після винесення судом першої інстанції рішення про стягнення заборгованості у розмірі 43 200, 00 грн. відповідач так і не повернув сплачений позивачем 100% аванс у розмірі 43 200,00 грн, жодним чином не аргументуючи дане зловживання, що свідчить про не добросовісність у виконанні умов Договору.
Таким чином, позивач наголошує, що задоволення судом апеляційної інстанції клопотання відповідача та зменшення розміру штрафних санкцій до 1% фактично призведе до звільнення його від відповідальності за невиконання Договору та зловживання своїми правами в частині не повернення сплаченого позивачем авансу в розмірі 43 200,00 грн.          
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.06.2025 здійснено запит матеріалів справи №904/1587/25 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
09.06.2025 матеріали справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС ТРЕЙД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2025 у справі № 904/1587/25 та вирішено розглядати апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2025 (у зв`язку з відрядженням судді Дарміна М.О.) у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Іванов О.Г.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
10.04.2024 між Акціонерним товариством "Укртранснафта" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС ТРЕЙД" (постачальник) був укладений договір поставки №23-02/82-24, відповідно до пункту 1.1 якого на умовах цього договору та за результатами проведеної процедури закупівлі (згідно з протоколом щодо прийняття рішення Уповноваженою особою з проведення публічних закупівель АТ "Укртранснафта" від 26.03.2024 № 86УОВ/3) постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця у погоджені сторонами строки вироби з дроту (код 44310000-6 за ДК 021:2015) (UA-2024-03-04-000380-a) (сітка рабиця) (надалі за текстом - "товар"), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар.
Постачальник підтверджує, що укладення та виконання ним цього договору не 1.а.IDOCHUB.додаток 3Е  суперечить нормам чинного в Україні законодавства та відповідає його вимогам (в т.ч. щодо отримання усіх необхідних дозволів та погоджень), а також підтверджує те, що укладання та виконання ним цього договору не суперечить цілям діяльності постачальника, положенням його установчих документів чи інших нормативних актів (пункт  1.2 договору). 
Номенклатура, кількість, ціна, умови гарантії, а також строк, місце та умови поставки товару визначені у специфікації до даного договору, яка підписується уповноваженими представниками сторін, що є додатком № 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною (надалі – "специфікація") (пункт 2.1 договору). 
Згідно з специфікацією, що є додатком №1 до договору, строк поставки товару протягом 30 (календарних днів з дати отримання постачальником письмової заявки від покупця.
Інформація про технічні, якісні та кількісні характеристики товару визначена у додатку № 2 до цього договору, який є його невід`ємною частиною (надалі – "додаток № 2") (пункт 2.2 договору).
Ціна товару в договорі визначається в національній валюті України та вказується у специфікації до цього договору (пункт 3.1 договору). 
Загальна сума договору становить: без ПДВ: 36 000,00 (тридцять шість тисяч гривень 00 копійок) грн, крім того ПДВ: 7 200,00 (сім тисяч двісті гривень 00 копійок) грн. Разом з ПДВ: 43 200,00 (сорок три тисячі двісті гривень 00 копійок) грн (пункт 3.2договору).
Платежі за даним договором здійснюються покупцем шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у договорі (п. 4.1 договору). 
Авансовий платіж у розмірі 100 % (сто) відсотків, що становить 43 200,00 (сорок три тисячі двісті гривень 00 копійок) грн від загальної суми, визначеної в пункті 3.2. цього договору, здійснюється покупцем протягом 10 (десяти) календарних днів з дати отримання покупцем рахунку (рахунку-фактури) постачальника (пункт 4.2 договору). 
Подальші розрахунки здійснюються протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін відповідного(-их) електронного(-их) первинного(-их) документа(-ів) (видаткової(-их) накладної(-их)) (пункт 4.3 договору). 
У випадку дострокового розірвання договору, постачальник повертає сплачений авансовий платіж покупцю у повному обсязі на поточний рахунок покупця протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту розірвання договору (пункт  4.4 договору).
Відповідно до пункту 14.10 договору сторони погоджуються використовувати при виконанні умов цього Договору електронні документи та призначений для цього кваліфікований електронний підпис. Сторони визнають будь-які документи, складені та надані будь-якою Стороною іншій в електронному вигляді із застосуванням кваліфікованого електронного підпису засобами телекомунікаційного зв`язку або на електронних носіях, як оригінали, що мають юридичну силу.
Сторони визнають, що кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису (пункт 14.11 договору). 
Цей договір набирає чинності з моменту його укладання та діє до 31 грудня 2024 року включно, а в частині розрахунків – до повного їх виконання (пункт 11.1 договору).
Сторонами узгоджено та підписано Специфікацію (Додаток №1 до договору), якою визначили найменування товару (Сітка рабиця (висотою 2±0,1 м, довжиною 10 м, розмір чарунки 60 х 60 мм, діаметр дроту 3,0 мм, кінці загнуті. Плетення сітки одинарне); вартість (43 200,00 грн. з ПДВ); Умови поставки (DDP – згідно з "ІНКОТЕРМС". Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2020 року)); місце поставки (згідно Додатку № 2;  строк поставки: протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання Постачальником письмової заявки від Покупця.
24.04.2024 Акціонерне товариство "Укртранснафта" отримало рахунок на оплату № 19.
03.05.2024  Акціонерне товариство "Укртранснафта" здійснило платіж за даним рахунком у розмірі 43 200,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №0000174277 від 03.05.2024.
09.05.2024 Акціонерне товариство "Укртранснафта" направило Товариству з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС ТРЕЙД" заявку про готовність до виконання договору, яку отримано постачальником 09.05.2024.
Таким чином, строк для поставки Товару – 10 червня 2024 року.
Позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС ТРЕЙД" не виконало свої зобов`язання за договором та не поставило товар, за який АТ "Укртранснафта" було сплачено кошти.
09.12.2024 Акціонерне товариство "Укртранснафта" направило на електронну адресу  Товариства з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС ТРЕЙД", яка вказана в договорі поставки №23-02/82-24, повідомлення про відмову від зобов`язань за договором, що підтверджується скріншотом направлення повідомлення №23-02/6/8776-24 від 09.12.2024.
20.12.2024 Акціонерне товариство "Укртранснафта" направило Товариству з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС ТРЕЙД" засобами поштового зв`язку претензію № 04- 03/11/9127-24, в якій вимагало повернути сплачений авансовий платіж у розмірі 43 200,00 грн та відповідно до умов пункту 7.1 договору пеню у розмірі 7 862,40 (сім тисяч вісімсот шістдесят дві грн. 40 коп.) грн., обчислену у розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожний день прострочення та штраф у розмірі 3 024,00 (три тисячі двадцять чотири грн. 00 коп.) грн., обчислений у розмірі 7% від вартості непоставленого товару.
Акціонерне товариство "Укртранснафта" посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС ТРЕЙД" зобов`язань за договором поставки №23-02/82-24 від 10.04.2024 в частині поставки товару та просить стягнути  авансовий платіж у розмірі 43 200,00 грн, пеню у розмірі 7 862,40 грн та штраф у розмірі 3 024,00 грн, що і є причиною виникнення спору. 
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення відповідачем умов Договору поставки №23-02/82-24 від 10.04.2024 в частині порушення строків поставки товару та наявність підстав для застосування відповідальності за прострочення поставки товару шляхом стягнення з відповідача 7 862,40 грн пені за загальний період з 11.06.2024 по 08.12.2024 (до направлення повідомлення про відмову від зобов`язань за договором) та 3024,00 грн. штрафу, які визнані судом арифметично вірними.
Скаржником рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог щодо стягнення 43 200,00 грн. коштів за непоставлений товар не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України в апеляційному порядку не переглядається.
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС ТРЕЙД" оскаржує рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2025 у справі № 904/1587/25 лише в частині стягнення з відповідача 7 862,40 грн. - пені, 3 024,00 грн. - штрафу та просить ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір нарахованих позивачем пені і штрафу до одного відсотка від заявлених позивачем, до 788,62 грн. - пені за прострочення строків поставки, 30,24 грн. – штрафу.
Колегія суддів зауважує, що в апеляційній скарзі апелянт не заперечує підстави для стягнення та розмір нарахованих позивачем штрафних санкції. Відповідач в апеляційній скарзі зазначив лише про зменшення розміру штрафних санкцій на 99 % і саме зменшення їх розміру стало підставою для подачі апеляційної скарги відповідачем.
Апелянтом жодним чином не обґрунтовано та не роз`яснено, в чому полягає порушення судом норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи, що призвело до ухвалення, на думку апелянта, незаконного рішення.
Між тим, приписами ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Отже, предметом апеляційного перегляду є питання, чи наявні підстави для зменшення до 99% нарахованих позивачем штрафних санкції.          
Колегія суддів враховує, що суд першої інстанції правомірно виходив з факту невиконання відповідачем своїх договірних обов`язків щодо поставки товару та відсутності доказів повернення попередньої оплати у розмірі 43 200,00 грн., що підтверджує наявність прострочення та застосовність передбачених договором штрафних санкцій.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання.
Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).
Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до пункту 7.1 Договору поставки №23-02/82-24 від 10.04.2024 при недотриманні постачальником строків поставки, постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого/несвоєчасно поставленого товару, за кожний день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом всього строку порушення зобов`язання. Якщо прострочення виконання зобов`язань перевищує 30 днів, постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7,0% від вартості непоставленого/несвоєчасно поставленого товару.
З огляду на те, що сторони підписали Договір поставки №23-02/82-24 від 10.04.2024, який за своїм змістом відповідає вимогам чинного законодавства та звичаям ділового обороту, та умови якого були погоджені сторонами, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги, зокрема визнав обґрунтованими нараховані скаржнику 7 862,40 грн пені за загальний період з 11.06.2024 по 08.12.2024 (до направлення повідомлення про відмову від зобов`язань за договором) та 3024,00 грн. штрафу.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 26.08.2021 року у справі № 911/378/17 (911/2223/20), зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин (підстав для зменшення судом розміру неустойки) (ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України), господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на наявність доказів, встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.
З огляду на вищезазначені правові позиції Верховного Суду з аналогічних питань, а також враховуючи аналіз приписів ст.551 Цивільного кодексу України, ст.233 Господарського кодексу України можливо дійти висновку, що визначене законодавством право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки. Господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 914/2202/18.
Подібний за змістом висновок щодо застосування вказаних норм права неодноразово послідовно викладався Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17.03.2020 року у справі № 925/597/19, від 18.06.2020 року у справі №904/3491/19, від 08.10.2020 року у справі № 904/5645/19.
Слід звернути увагу, що неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Таку правову позицію викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 року № 7-рп/2013. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі № 918/116/19.
Крім цього, таку функцію, як сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки, неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.
Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер (постанова Верховного Суду від 02.11.2022 року у справі № 910/14591/21).
Колегія суддів звертає увагу, що до матеріалів справи скаржником не було надано доказів, які б підтверджували існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій на 99%.
Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що заявлені штраф та пеня є значними для відповідача та їх стягнення буде надмірним тягарем.
Так, заявлені до стягнення пеня у розмірі 7 862,40 грн за загальний період з 11.06.2024 по 08.12.2024 та штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару у сумі 3024,00 грн. є співмірними до суми основного боргу 43 200,00 грн. Тоді, як надмірне зменшення розміру неустойки фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання.
Як вказано вище, за приписами ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Враховуючи те, що зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами ст. 74 Господарського процесуального кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.
До матеріалів справи відповідачем не долучено жодних належних, достовірних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність обставин, що є підставою відповідно до положень діючого законодавства для реалізації судом права на зменшення розміру штрафних санкцій.
Апелянтом не доведено, що не виконання ним зобов`язання з поставки товару було зумовлено об`єктивними та непереборними причинами.
При цьому, також відповідачем не надано суду доказів вжиття всіх необхідних з його сторони заходів поставки товару у погоджений в договорі строк.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що доводи апелянта щодо необхідності зменшення штрафних санкцій є безпідставними, оскільки відсутні будь-які виняткові підстави для їх зменшення. Навпаки, ступінь невиконання зобов`язання та недобросовісна поведінка відповідача підтверджують співмірність заявлених до стягнення штрафних санкцій наслідкам порушення зобов`язання.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Враховуючи спірний характер правовідносин сторін, колегія суддів вважає, що наведена міра обґрунтування даного судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС ТРЕЙД" не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення в частині стягнення  99% пені та штрафу, в розумінні ст. 277 ГПК України. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2025 у справі № 904/1587/25 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС ТРЕЙД" на нього, відповідно підлягає залишенню без задоволення.
Судові витрати.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника. 
Керуючись ст.ст. 129, 240, 269-270, 275, 276, 281-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС ТРЕЙД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2025 у справі                     № 904/1587/25 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2025 у справі      № 904/1587/25  - залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС ТРЕЙД".
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                         О.В. Чус

Суддя                                                                                       І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                    О.Г. Іванов