ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року	  м. Одеса	Справа № 916/5032/24	

м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого судді Савицького Я.Ф.,
              суддів: Богацької Н.С.,
                           Ярош А.І., 
секретар судового засідання – Полінецька В.С.,

від позивача: Овчарук О.О., за довіреністю;
від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Перемоги 91”
на рішення Господарського суду Одеської області
від 24 лютого 2025 року (повний текст складено 24.02.2025)
у справі № 916/5032/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України”
до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Перемоги 91” 
про стягнення 568 645,96 грн., -

суддя суду першої інстанції: Бездоля Ю.С.
місце винесення рішення: м. Одеса, проспект Шевченка, 29 Господарський суд Одеської області
Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.
В судовому засіданні 09.09.2025, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

          У листопаді 2024 Товариство з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України” (далі також - позивач, ТОВ «ГК «Нафтогаз України», Нафтогаз) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Перемоги 91” (далі також - відповідач, ОСББ «Перемоги 91», ОСББ) про стягнення з останнього 568 645,96 грн., з яких: основний борг у сумі 473 414,15 грн., пені в сумі 61 659,55 грн., 3% річних в сумі 6 895,71 грн. та 26 676,55 грн. інфляційних втрат.
Позовна заява обґрунтована фактом неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань, встановлених умовами Типового договору постачання природного газу постачальником “останньої надії” - ТОВ «ГК «Нафтогаз України» щодо оплати вартості поставленого ОСББ природного газу протягом листопада-грудня 2023 та січня 2024 на суму 473 414,15 грн., оскільки у зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником, об`єми природного газу, спожитого відповідачем у відповідному періоді, автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" і, відповідно, спожитий відповідачем природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем. У зв`язку зі вказаним порушенням, позивачем нараховано суму основної заборгованості, пеню, 3% річних та інфляційні у зазначеному вище розмірі.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.02.2025 у справі №916/5032/24 (суддя Бездоля Ю.С.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України” задоволені повністю. 
У вказаному рішенні Господарський суд Одеської області виходив з того, що відповідачем не спростовано факт споживання природного газу за типовим договором постачання природного газу постачальником “останньої надії” у спірний період на суму 473 414,15 грн. Проте, доказів оплати з боку ОСББ за поставлений йому газ у загальному розмірі 19,94500 тис.м.куб. у матеріалах справи не міститься, у зв`язку з чим вимоги щодо стягнення основного боргу є обґрунтованими та доведеними. Враховуючи наявну заборгованість відповідача за отриманий газ, місцевий господарський суд також визнав підставними вимоги позивача щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Перемоги 91” звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області 24.02.2025 у справі №916/5032/24 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог – відмовити. Також відповідач просить стягнути з позивача на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Перемоги 91” понесені судові витрати по справі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою питання ціноутворення послуг з постачання газу відповідачу, через що дійшов хибного висновку щодо суми заборгованості, яка наявна у ОСББ, а також - щодо законності стягнення з відповідача сум пені, інфляційних витрат та 3% річних у періодах, які заявлені позивачем.
Так, узагальнені доводи апеляційної скарги полягають у наступному:
- з урахуванням положень спеціального законодавства та висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 13.02.2024 у справі №922/1717/23, ОСББ відноситься до особливого, неприбуткового статусу, відмінного від інших юридичних осіб, оскільки створюється та функціонує як непідприємницьке товариство згідно із окремим спеціалізованим Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» № 2866-ІІІ від 29.11.2001, має статус неприбутковості та не є суб`єктом господарювання. Газ, що постачається в будинок, використовується не для власних комерційних потреб юридичної особи ОСББ, а для забезпечення комунальних послуг (опалення, підігрів води) мешканцям – фізичним особам. Тобто, ОСББ виступає лише механізмом для забезпечення потреб кінцевих побутових споживачів. Відтак, ОСББ має статус колективного побутового споживача;
- оскільки ОСББ є побутовим споживачем, то можливість застосування до нього положень п. 4.5. Типового договору виключається;
- також, з огляду на вищевказане, позивач неправомірно застосував до ОСББ цини природного газу для непобутового споживача, у зв`язку з чим середній розмір ціни газу дорівнює 23 735,98 грн/куб.м., тоді як застосовуватись має 6 183,33 грн/куб.м (ціна для побутового споживача);
- на спірні правовідносини поширюються прикінцеві положення Закону України від 17.03.2021 №530-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» та приписі Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Про Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану».
До вказаної апеляційної скарги ОСББ «Перемоги 91» додано укладені між відповідачем та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» Акти приймання-передачі природного газу за період лютий-березень 2022. Водночас, будь-якого клопотання відносно зазначених Актів (зокрема, про залучення останніх до матеріалів справи) апелянтом не заявлено.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 27.03.2025, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів: Богацької Н.С., Колоколова С.І.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Перемоги 91” на рішення Господарського суду Одеської області від 24.02.2025 у справі №916/5032/24 та призначено її розгляд на 17.06.2025 о 14:15 год. Крім того, даною ухвалою позивачу встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
28.05.2025 від ТОВ «ГК «Нафтогаз України» до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач не погоджується з доводами останньої, вважає їх безпідставними, у зв`язку з чим, просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
Зокрема, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» звертає увагу на те, що відповідач жодним чином не заперечує відносно обсягів спожитого газу, а не погоджується тільки з його ціною. Разом з тим, ОСББ не надає доказів погашення заборгованості навіть в тому розмірі, який воно вважає правильним. Водночас, позивач вказує, що відповідно до п. 4.1. Типового договору постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою Постачальником на своєму сайті і така ціна визначається Постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Отже, акцептування споживачем Типового договору шляхом споживання природного газу у спірний період свідчить про те, що відповідачу були відомі істотні умови цього Договору. Відтак, у позивача відсутні правові підстави для здійснення перерахунку вартості спожитого газу, оскільки такі дії стосуються насамперед виконання сторонами договірних зобов`язань за укладеним між ними господарським договором. При цьому, посилаючись на постанову Верховного Суду у справі №904/2061/24, Нафтогаз зазначає про відсутність підстав для застосування до відповідача ціни газу у розмірі 7,42 грн за 1 м.куб або будь-яку іншу граничну ціну в аспекті категорії (статусу) споживача такого природного газу, оскільки визначення вартості спожитого відповідачем природного газу повинно відбуватись за ціною, відповідно до умов Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", тобто за ціною, оприлюдненою Постачальником на своєму сайті.
Також, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» наполягає на тому, що відповідачем не надано жодного доказу стосовно можливості застосування до ОСББ норм Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206, оскільки остання розповсюджує свою дію на осіб, перелік яких визначається з урахуванням змін, внесених постановами Кабінету Міністрів України від 21.04.2023 №390 та від 29.12.2023 №1405 до постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206. Зокрема, до визначення таких осіб застосовується інформація щодо розміщення території знаходження особи (розташування на територіях, на яких ведуться бойові дії, територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси або тимчасово окуповані території тощо. ОСББ «Перемоги 91» здійснює свою діяльність в смт. Олександрівка м. Чорноморськ Одеської області, яке в свою чергу, з огляду на Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 №309, не включено до такого переліку.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2025 задоволено заяву представника ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» - адвоката Овчарука Олександра Олексійовича про надання йому можливості брати участь у судовому засіданні поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів – через систему відеоконференцзв`язку “EasyCon”. Вирішено здійснювати розгляд справи №916/5032/24 у режимі відеоконференції.
Однак, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії Богацької Н.С. судове засідання, призначене на 17.06.2025 не відбулось, про що складено відповідну довідку судового засідання. У вказаній довідці також зазначено, що про дату, на яку буде призначено розгляд справи, учасники справи будуть повідомлені додатково.
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 19.06.2025 продовжено розгляд апеляційної скарги ОСББ “Перемоги 91” на розумний строк та повідомлено учасників справи №916/5032/24, що її розгляд відбудеться 09.09.2025 року о 14:30 год.
У зв`язку зі звільненням судді-члена колегії ОСОБА_1 з посади у відставку, розпорядженням керівника апарату суду від 07.07.2025 №121 призначено повторний автоматизований розподіл справи №916/5032/24.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2025 для розгляду справи №916/5032/24 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді – Савицького Я.Ф., суддів: Богацької Н.С., Ярош А.І.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2025 вказана судова колегія прийняла справу №916/5032/24 до свого провадження.
У судовому засіданні 09.09.2025, яке проводилось в режимі відеоконференції, представник ТОВ «ГК «Нафтогаз України» заперечував проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення у відповідності до яких просить залишити апеляційну скаргу ОСББ без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Представник ОСББ “Перемоги 91” у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.
У судовому засіданні 09.09.2025 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційних скарг, заслухавши представників сторін, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 04.07.2017 №880 Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України. 
Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №917-р ТОВ "ГК "Нафтогаз України" є постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.
Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" (далі - Типовий договір, Договір) затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2501 від 30.09.2015, відповідно до пункту 1.1 є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії".
Згідно з пунктом 1.3 Типового договору, останній є договором приєднання та вважається укладеним постачальником «останньої надії» зі споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Укладення цього Договору відбувається шляхом публічної оферти постачальника та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. 
Судова колегія звертає увагу на те, що договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. 
Відповідно до п. 2.1 Договору постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.
Постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи (п. 3.1 Договору).
Пунктом 3.2 Договору зазначено, що підстави для здійснення постачальником постачання природного газу споживачу визначені положеннями Правил постачання. 
Пунктом 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015, передбачено, що договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.
Згідно з п. 3.3 Типового договору, період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати 60 діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання Договору.
Положеннями п. 4.1 Договору визначено, що постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення постачальником на власному сайті.
Згідно з п. 4.2 Договору об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.
Постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим Договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо якщо сторонами це окремо обумовлено) (п. 4.3 Договору).
Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником, відповідно до пункту 4.3 цього Договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу (п. 4.4 Договору).
Відповідно до п. 4.5 Договору у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. У разі порушення побутовим споживачем строків оплати за цим Договором він сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.
Пунктом 5.1 Типового договору встановлено, що споживач має право, зокрема: отримувати природний газ на умовах, зазначених у цьому Договорі (п. 1); безоплатно отримувати всю інформацію стосовно прав та обов`язків його та постачальника та інформацію про ціну природного газу, порядок оплати за спожитий природний газ, а також іншу інформацію, що має надаватись постачальником відповідно до чинного законодавства та цього Договору (п. 2); безоплатно отримувати інформацію про обсяги та інші показання власного споживання природного газу (п. 3); звертатися до постачальника для вирішення будь-яких питань, пов`язаних з виконанням цього Договору (п. 4); вимагати від постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звірки розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим Договором та законодавством порядку (п. 6); вільно обирати іншого постачальника та розірвати цей Договір у встановленому цим Договором та чинним законодавством порядку (п. 8); оскаржувати будь-які несанкціоновані, неправомірні чи інші дії постачальника, що порушують права споживача, та брати участь у розгляді цих скарг на умовах, визначених чинними нормативно-правовими актами та цим Договором (п. 9).
За умовами п. 5.2 Договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього Договору; не допускати несанкціонованого відбору природного газу, а також протягом 5 робочих днів повідомляти постачальника про всі зміни персоніфікованих даних (п.п. 1, 3, 4)
Відповідно до п. 6.1 Договору постачальник має право, серед іншого, отримувати від споживача плату за поставлений природний газ (пп. 1); ініціювати припинення постачання природного газу споживачу у порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством (пп. 2); мати інші права, передбачені чинними нормативно-правовими актами і цим Договором (пп. 3).
Приписами п. 6.2 Договору встановлено, що постачальник зобов`язується, серед іншого: забезпечити безперервне постачання природного газу в порядку та на умовах, передбачених цим Договором (пп. 1); обчислювати і виставляти рахунки споживачу за поставлений природній газ відповідно до вимог та у порядку, передбачених правилами постачання та цим Договором (пп. 3); протягом десяти робочих днів після початку постачання поінформувати споживача про здійснення постачання природного газу постачальником (із зазначенням дня початку постачання та діючої ціни на момент початку постачання) шляхом направлення письмового повідомлення на поштову адресу споживача (пп. 4); надавати споживачу інформацію про умови постачання, ціни, пов`язані з ним, порядок оплати за спожитий природний газ, право споживача вільно обирати постачальника та іншу інформацію, що вимагається чинними нормативно-правовими актами. Така інформація оприлюднюється на сайті постачальника (пп. 5); публікувати на сайті (і в передбачених законодавством випадках в засобах масової інформації) детальну інформацію про зміну ціни на природний газ за п`ять днів до введення її у дію (пп. 6); видавати споживачеві безоплатно платіжні документи та форми звернень (пп. 7).
Згідно з п. 7.1 Договору постачальник має право звернутися до Оператора ГРМ/Оператора ГТС з дорученням про відключення споживача від газорозподільчої системи/газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) виключно у випадку порушення споживачем строків оплати за цим Договором.
Пунктом 8.1 Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством.
Договір набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника, відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія цього Договору не може перевищувати 60 діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу постачальником. Розірвання (припинення дії) цього Договору не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість постачальнику за цим Договором (п. 11.1 Договору).
В п. 11.5 Договору встановлено, що всі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином у разі, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані за зазначеними в цьому Договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача. У разі отримання постачальником від споживача заяви про бажання використовувати у взаємовідносинах електронний документообіг усі документи і повідомлення за цим Договором також можуть бути складені відповідно до законодавства про електронний документообіг та використання електронних документів. У такому разі такі документи і повідомлення мають юридичну силу оригіналу документа.
У матеріалах справи наявний Типовий договір постачання природного газу підписаний постачальником “останньої надії” та скріплений печаткою останнього. 
Як вбачається з розділу «реквізити споживача» споживачем за цим Договором є ОСББ «Перемоги 91».
На підтвердження позовних вимог ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України” надало суду наступні документи:
- акт №19853 від 30.11.2023 приймання-передачі природного газу (підписаний лише з боку ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України”) за листопад 2023 року на суму 107 586,53 грн. з ПДВ (обсяг - 3,77300 тис.м.куб.) (а.с. 61);
- акт №22060 приймання-передачі природного газу (підписаний лише з боку ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України”) за грудень 2023 року на суму 184 397,20 грн. з ПДВ (обсяг - 7,64200 тис.м.куб.) (а.с. 70);
- акт №1792 приймання-передачі природного газу (підписаний лише з боку ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України”) за січень 2024 року на суму 181 430,42 грн. з ПДВ (обсяг - 8,53000 тис.м.куб.) (а.с. 79);
- рахунок на оплату (природний газ) №37893 від 10.12.2023 на суму 107 586,53 грн. з ПДВ (розрахунковий період: 15-17, 19, 20-24, 26-30 листопада 2023) (а.с. 62-63); 
- рахунок на оплату (природний газ) №1733 від 11.01.2024 на суму 184 397,20 грн. з ПДВ (розрахунковий період: 01, 02, 04-09, 11-16, 18-23, 25-30 грудня 2023) (а.с. 71-72);
- рахунок на оплату (природний газ) №5579 від 09.02.2024 на суму 181 430,42 грн. з ПДВ (розрахунковий період: 02-06, 08-13, 15— 19, 21-26, 28— 31 січня 2024) (а.с. 80-81);
- роздруківку з архіву цін ПОН для непобутових споживачів за листопад-грудень 2023 та січень 2024, які співпадають з цінами, зазначеними в актах приймання-передачі природного газу (а.с. 88-90);
- інформацію щодо закріплення споживача з ЕІС-кодом 56XQ00014ССОP00J в Реєстрі споживачів постачальника ТОВ “ГК “Нафтогаз України” (EIC-код 56X930000008780B) з датами початку-завершення, зокрема: 02.11.2023 31.12.2023 та 02.01.2024-29.02.2024 (а.с. 95);
- Інформацію щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XQ00014ССОP00J у постачальника ТОВ “ГК “Нафтогаз України”, зокрема у період: з 02.11.2023 по 30.11.2023 – обсяг: 3773, з 01.12.2023 по 31.12.2023 – обсяг: 7642, з 02.01.2024 по 31.01.2024 – обсяг: 8530 (а.с. 96-98);
- реєстр пар споживачів на 01.01.2020.Пон портфель: ЕІС-код споживача  56XQ00014ССОP00J, назва - ОСББ - “Перемоги 91”, тип споживача - виробник теплової енергії (а.с. 99);
- інформацію про надходження коштів на рахунки ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України” від ОСББ “Перемоги 91”, відповідно до якої грошові надходження відсутні (а.с. 100-101);
- докази направлення відповідачу засобами поштового зв`язку: типового договору, актів приймання-передачі та рахунків (описи вкладення, списки згрупованих відправлень, чеки, роздруківки з програми 1СПідприємство - Газопостачальна компанія).
Доказів вручення відповідних поштових відправлень ОСББ «Перемоги 91» у матеріалах справи не міститься.
Також в матеріалах справи наявний наданий позивачем розрахунок заборгованості у розмірі 473414,15 грн. основного боргу (за період з 01.11.2023 по 31.01.2024), 61659,55 грн. пені, 6895,71 грн. 3% річних та 26676,55 грн. інфляційних втрат.
З огляду на надані документи, позивач вказує, що у зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором ГТС об`єми природного газу, спожитого відповідачем у листопаді-грудні 2023та січні 2024 автоматично включено до портфеля постачальника “останньої надії” - ТОВ “ГК “Нафтогаз України” і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.
Насамперед, судова колегія звертає увагу на те, що факт включення відповідача до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" та віднесення газу, спожитого відповідачем листопаді-грудні 2023 та січні 2024, до портфеля постачальника "останньої надії" не оспорюється з боку ОСББ «Перемоги 91». Незгода відповідача з висновками оскаржуваного рішення стосується лише:
- розміру стягнутої основної заборгованості, визначеному позивачем, враховуючи те, що позивачем у рахунках за спожитий у листопаді-грудні 2023 та січні 2024 газ, вартість останнього розрахована, виходячи зі ставок щоденних цін для непобутових споживачів, в той час як при визначенні суми заборгованості слід брати ціни постачальника «останньої надії» для побутових споживачів;
- визнання законним стягнення з відповідача нарахованих сум пені, 3% річних та інфляційних втрат у повному обсязі.
З огляду на наведене, колегія суддів, у відповідності вимог ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає оскаржуване судове рішення лише в межах вказаних вимог апеляційної скарги.
Щодо доводів апелянта стосовно необхідності застосування до відповідача ціни газу як для побутового споживача.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.
Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП №2496 за 30.09.2015 (далі Правила №2496), врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи. Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та операторів ГРМ/ГТС.
Пунктом 2 розділу VI Правил встановлено, зокрема, що за договором постачання природного газу постачальник “останньої надії” зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені договором. 
Постачальник “останньої надії” зобов`язаний на головній сторінці свого сайту розмістити діючу редакцію договору постачання природного газу постачальником  “останньої надії”, яка має відповідати типовому договору, роз`яснення щодо його укладання, а також ціну природного газу для споживачів, визначену згідно з вимогами цього розділу. Постачальник “останньої надії” зобов`язаний постачати природний газ споживачам за ціною, за якою він зобов`язався постачати природний газ споживачам відповідно до умов конкурсу на обрання постачальника “останньої надії”. Ціна на природний газ публікується на веб-сайті постачальника “останньої надії”. Розрахунок за поставлений постачальником “останньої надії” природний газ здійснюється споживачем в установлений договором термін (п. 4, 8 розділу VI Правил).
Так, матеріали справи свідчать, що в період з 15.11.2023 по 30.12.2023 та у січень 2024 відповідач спожив природний газ загальним обсягом 19,94500 тис.м.куб. (3,77300 тис.м.куб. + 7,64200 тис.м.куб. + 8,53000 тис.м.куб.). 
Пунктом 4.3. Договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» передбачено, що постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено).
В цей же час, згідно з п. 4.4. Договору споживач зобов`язаний оплатити рахунок до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем направлялись відповідачу відповідні рахунки на оплату:  №37893 від 10.12.2023 на суму 107 586,53 грн. з ПДВ - за поставлений газ у листопаді 2023, №1733 від 11.01.2024 на суму 184 397,20 грн. з ПДВ – за поставлений газ у грудні 2023, №5579 від 09.02.2024 на суму 181 430,42 грн. з ПДВ – за поставлений газ у січні 2024.
При цьому, з огляду на надані Нафтогазом докази вбачається, що визначаючи розмір оплати, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» виходило з щоденно спожитих відповідачем обсягів газу у зазначені періоди та щоденних цін ПОН для непобутових споживачів, які оприлюднюються на офіційному веб-сайті ТОВ "ГК "Нафтогаз України".
Натомість, суд апеляційної інстанції вважає, що при визначенні вартості поставленого відповідачу природного газу позивач повинен був застосовувати ціни ПОН для побутових споживачів, а не для непобутових. При здійсненні цих висновків, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
За змістом ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» споживачем вважається фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини (п. 37 ч. 1). В цей же час побутовим споживачем є фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (п. 23 ч. 1). 
Таким чином з наведеного вбачається, що чинне законодавство України до побутових споживачів природного газу відносить лише фізичних осіб, які використовують газ для власних побутових потреб. Натомість, фізичні особи-підприємці або юридичні особи вважаються непобутовими споживачами.
Враховуючи правовий статус відповідача, зокрема те, що він є юридичною особою, державну реєстрацію котрої проведено 25.04.2016, в силу положень п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» він не належить до побутових споживачів.
Разом з тим, при вирішенні питання щодо вартості газу, поставленого позивачем, як постачальником «останньої надії», варто врахувати не лише суб`єктний статус відповідача, а й особливості цього статусу і законодавчі випадки встановлення ціни природного газу для ОСББ, з урахуванням цих особливостей.
Так, правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, а також особливості статусу цих об`єднань визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» № 866-ІІІ від 29.11.2001 (далі – Закон №2866-ІІІ).
За змістом ст. 1 цього Закону об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі – об`єднання) – це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
Статтею 4 Закону №2866-ІІІ передбачено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.
Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.
Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками.
Управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління (ч. 1 ст. 12 Закону № 2866-ІІІ).
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані разом з іншим забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна.
Згідно зі ст. 12 вказаного Закону витрати на управління багатоквартирним будинком включають, зокрема, витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна.
Аналіз наведених положень законодавства дає підстави дійти висновку, що ОСББ має особливий статус, відмінний від інших юридичних осіб, оскільки створюється та функціонує як непідприємницьке товариство згідно із окремим спеціалізованим Законом №2866-ІІІ, має статус неприбутковості, та не є суб`єктом господарювання. Об`єднання не є фізичною особою чи фізичною особою-підприємцем, а як юридична особа воно не має свого власного споживання. Природний газ, що постачається в багатоквартирний будинок використовується задля функціонування спільного майна співвласників (зокрема роботи індивідуального теплового пункту, котелень, тощо) та для задоволення побутових (спільно-побутових) потреб співвласників (теплопостачання, гарячого водопостачання і інше).
Подібного за змістом висновку щодо статусу ОСББ (однак в частині споживання електричної енергії) притримується також КГС ВС в постановах від 30.11.2022 у справі №916/3837/21 та від 13.02.2024 у справі №922/1717/23).
У контексті зазначеного судова колегія враховує правовий висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 05.06.2025 у справі №914/1568/24, правовідносини в якій є подібними до цієї справи. 
Зокрема, у п. 7.48 вказаної постанови Верховний Суд зазначив: «... відповідач відповідно до Статуту здійснює виключно некомерційну господарську діяльність та згідно з нормами чинного законодавства є юридичною особою, яка утворена шляхом об`єднання співвласників багатоквартирних будинків/об`єднанням споживачів, з метою сприяння в отриманні співвласниками багатоквартирного будинку, зокрема, комунальних послуг, які включають в себе і постачання та розподіл природного газу (теплової енергії). При цьому така теплова енергія постачається у багатоквартирний будинок (будинки) виключно для задоволення побутових (спільно-побутових) потреб співвласників будинків....
Колегія суддів відзначає, що у даному випадку під категорію "побутові споживачі" підпадають як окремі фізичні особи, так і об`єднання фізичних осіб, головною метою яких у розумінні Закону України "Про ринок природного газу" є придбавання природного газу з метою використання для власних побутових потреб, зокрема для опалення своїх квартир (будинків), що не включає професійну та комерційну діяльність».
Отже, у даному випадку, з урахуванням норм спеціального чинного законодавства, сталої позиції Верховного Суду та обставин даної справи, судова колегія виходить з того, що за метою придбання природного газу та характером діяльності ОСББ, відповідач прирівнюється до побутового споживача.
У контексті наведеного необхідно наголосити, що з урахуванням особливого правового статусу ОСББ, нормами Закону №2866-ІІІ також і передбачено спеціальну ціну природного газу, що придбавається останнім.
Так, відповідно до абзацу 7 ст. 22 Закону № 2866-ІІІ, об`єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень.
Таким чином, встановлення Законом №2866-ІІІ спеціальної ціни для відповідача є саме тим законодавчим випадком (винятком) із загального правила постачання природного газу, в тому числі і постачальником «останньої надії», про котрі йде мова в п. 4 розділу І Правил №2496, нормами якого врегульовано, що постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених законодавством України.
Судова колегія зауважує, що ОСББ не є фізичною особою чи фізичною особою-підприємцем, а як юридична особа ОСББ не має свого власного споживання. ОСББ, згідно норм чинного законодавства, сприяє отриманню співвласниками багатоквартирного будинку комунальних послуг, зокрема газу. Цей газ постачається у багатоквартирний будинок виключно задля функціонування спільного майна співвласників (зокрема як то роботи індивідуального теплового пункту, котелень, тощо) та для задоволення побутових (спільно-побутових) потреб співвласників.
Діяльність ОСББ спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов його функціонування, а відтак така діяльність є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючого суб`єкта, а не комерційною діяльністю з метою отримання прибутку.
Тобто, ОСББ фактично задовольняє зазначені потреби побутових споживачів самостійно шляхом самозабезпечення і у відносинах з позивачем (постачальником "останньої надії" за договором) виступає лише в інтересах мешканців будинку.
Зазначене унормовується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.05.2025 у справі № 916/2778/24 та від 22.01.2025 у справі №916/1071/24.
Зокрема, у справі №916/1071/24 за позовом ТОВ "ГК "Нафтогаз України" до Обслуговуючого кооперативу "Дім на Левітана" про стягнення заборгованості з оплати вартості природного газу, поставленого позивачем як постачальником "останньої надії" у період з 04.11.2021 по 20.11.2021, Верховний Суд у вирішенні питання щодо особливостей правового статусу відповідача (Обслуговуючого кооперативу), як споживача природного газу викладав висновки щодо його статусу (побутовий / непобутовий споживач у відносинах із ТОВ "ГК "Нафтогаз України", як постачальником "останньої надії). При цьому, в означеній постанові суд касаційної інстанції виходив з аналізу положень Закону України "Про ринок природного газ", розпорядження КМУ від 22.07.2020 № 917-р "Про визначення ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" постачальником "останньої надії", постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 №1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №809 і від 09.12.2020 №1236", Кодексу ГТС, Правил № 2496, постанови НКРЕКП від 30.09.2015 №2501 "Про затвердження Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії".
Також відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №916/3837/21 та від 13.02.2024 у справі №922/1717/23, ОСББ в частині споживання природного газу на побутові потреби по аналогії закону підпадає під визначення колективний побутовий споживач газу у випадку, коли ці організації об`єднують мешканців у багатоквартирних будинках та діють в їхніх інтересах для забезпечення комфортних умов проживання у будинку.
Діяльність об`єднання співвласників багатоквартирного будинку спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов його функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, а відтак, така діяльність є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючого суб`єкта (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №910/11650/17 та від 29.09.2021 у справі №910/15687/20).
З огляду на все викладене вище, не зважаючи на той факт, що відповідач є юридичною особою, суд переконаний у тому, що при визначенні суми заборгованості за спожитий ОСББ у листопаді – грудні 2023 та січні 2024 природний газ, позивач повинен був застосовувати ціни ПОН для саме побутових споживачів, а не для непобутових.
Проте, вказане не досліджувалось судом першої інстанції взагалі.
Водночас, на офіційному веб-сайті ТОВ «Нафтогаз України», що знаходиться за покликанням: https://gas.ua/uk/home/slr, розміщено Архів цін ПОН для побутових споживачів. З його змісту прослідковується, що ціна газу для населення в період листопад-грудень 2023 та січень 2024 становила 7,95689 грн. з ПДВ.
Відтак, загальна заборгованість відповідача перед позивачем за спожитий газ природний газ становить 158   700,17 грн, а саме:
- у листопаді 2023 – 30   021,35 грн (3,77300 тис.м.куб. * 7,95689 грн),
- у грудні 2023 – 60   806,55 грн (7,64200 тис.м.куб. * 7,95689 грн),
- у січні 2024 – 67   872,27 грн (8,53000 тис.м.куб. * 7,95689 грн).
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про стягнення основної суми заборгованості підлягають частковому задоволенню.
Даний висновок суду апеляційної інстанції цілком узгоджується із позицією ВС КГС, яка наведена касаційним судом у постанові від 05.06.2025 у справі №914/1568/24.
Щодо стягнення з ОСББ пені, 3% річних та інфляційних втрат.
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 230, 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому в договорі.
Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Умовами п. 4.5 Типового договору визначено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. У разі порушення побутовим споживачем строків оплати за цим Договором він сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.
Водночас за ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Покликаючись на наявне прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, позивач просить стягнути з останнього 61 659,55 грн. пені (у порядку п. 4.5. Договору), 6 895,71 грн. - 3% річних та інфляційних нарахувань у сумі 26 676,55 грн.
Проте, апеляційна колегія звертає увагу на помилковість таких розрахунків в частині визначення бази нарахування. Тому, з огляду на здійснений судом перерахунок вартості поставленого газу й, відповідно, суми заборгованості, апеляційний суд наводить власний розрахунок сум, які є обґрунтованими до стягнення з відповідача у цій частині позовних вимог.
Так, інфляційні втрати, 3% річних та пеню за листопад 2023 потрібно нараховувати на суму у розмірі 30 021,35 грн, за грудень 2023 – на суму у розмірі 60 806,55 грн, за січень 2024 – на суму у розмірі 67 872,27 грн.
Зважаючи на це, здійснивши відповідний перерахунок в межах заявлених періодів, апеляційний суд доходить висновку про стягнення з відповідача: 2   279,98 грн. 3 % річних (521,68 грн – листопад 2023, 907,11 грн – грудень 2023, 851,19 грн – січень 2024) та 6   015,15 грн. інфляційних втрат (1   278,88 грн. – листопад 2023, 2   337,72 грн. – грудень 2023, 2   398,55 грн. – січень 2024).
Щодо заявленої до стягнення пені, то нарахований її розмір є неправильним не лише через неправильність визначення бази нарахування за листопад-грудень 2023, січень 2024, але і через неправильне застосування ставки нарахування.
Зокрема, при її обчисленні позивач керувався умовами абзацу 1 п. 4.5 Договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», яким передбачено пеню для непобутового споживача в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.
Враховуючи те, що пеня це похідне зобов`язання, яке залежить від основного, а основне зобов`язання нараховувалося відповідачу, як побутовому споживачу, тому для визначення розміру пені слід брати до уваги умови абзацу 2 п. 4.5 договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», якими передбачено пеню для побутового споживача в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. 
Здійснивши перерахунок пені, суд апеляційної інстанції зазначає, що належною сумою неустойки є 2   688,52 грн.
Однак, відповідач, звертаючись із апеляційною скаргою, зазначив, що місцевим господарським судом, при прийнятті оскаржуваного судового рішення, не взято до уваги положення чинного законодавства України, які забороняють нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та на період дії воєнного стану.
Колегія суддів зазначає, що наведені доводи апелянта частково знайшли своє підтвердження, виходячи з наступного.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
При цьому, за визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору, а управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Виконавець комунальної послуги – суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Статтею 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», встановлено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. Також у цій же статті передбачено, що співвласники можуть передати усі або частину функцій з управління багатоквартирним будинком управителю, або всі функції – об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” передбачено, що колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.
За змістом ст. 2 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Як зазначалось судом апеляційної інстанції попередньо, ОСББ є юридичною особою, що об`єднує споживачів власників житлових приміщень у будинку, завданням якої, зокрема, є здійснення утримання багатоквартирного будинку за адресою: смт. Олександрівка м. Чорноморськ, вул. Перемоги, 91; сприяння членам ОСББ в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості, а відтак, відповідач сприяє отриманню членам ОСББ житлово-комунальних послуг, зокрема постачанню природного газу.
У контексті наведеного судова колегія враховує, що природний газ, який постачався за Типовим договором, використовувався відповідачем виключно для власних потреб, або в якості сировини, а не для перепродажу, тобто - для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води мешканцям багатоквартирних будинків.
Вказане підтверджуєтеся і позивачем, який в Актах приймання-передачі природного газу зазначив, що ОСББ є кінцевим споживачем.
Відтак, враховуючи, що відповідач об`єднує мешканців у багатоквартирному будинку та діє в їхніх інтересах для забезпечення комфортних умов проживання у будинку, колегія суддів вважає, що останній в частині споживання природного газу на побутові потреби підпадає під визначення “колективний побутовий споживач” (від імені мешканців будинку) природного газу та Типовий договір, укладений з позивачем, спрямований саме для забезпечення потреб мешканців будинків - споживачів житлово-комунальних послуг, та сприяння членам кооперативу в отриманні житлово-комунальних послуг належної якості та у встановлений строк.
Схожа за змістом правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2024 у справі №922/1717/23.
Тому на спірні правовідносини розповсюджуються положення наступних законодавчих актів.
Підпунктом 4 пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17.03.2020 року №530-ІХ, встановлено, що з 17.03.2020 на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.
Суд враховує, що 11.03.2020, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-2, була прийнята постанова Кабінету Міністрів України №211 (з подальшими змінами), якою з 12.03.2020 на усій території України встановлено карантин, який Постановою Кабінету Міністрів України “Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” від 27.06.2023 № 651 був відмінений з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 на всій території України.
Отже в період із 11.03.2020 по 30.06.2023 на всій території України діяв карантин із метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Але, із долученого до матеріалів позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що пеня за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання нарахована останньому позивачем у період із 02.01.2024 по 31.07.2024, тобто поза межами строку дії карантину (що був скасований 30.06.2023).
Щодо посилання апелянта на приписі Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Про Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану».
Відповідно до Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 №64/2022 (Указ затверджено Законом №2102-ІХ від 24.02.2022) введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та діє станом на даний час.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" (у редакції від 05.03.2022), визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні", до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Постановами Кабінету Міністрів України від 21.04.2023 № 390, від 29.12.2023 № 1405 та від 04.06.2025 № 641 до вказаної постанови вносились зміни.
Так, у редакції від 30.12.2023 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206  визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 № 285).
Так, Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України Наказом від 22.12.2022 №309 затвердило Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Вказаний Наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376, яким затверджений новий Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».
Враховуючи наведене в сукупності, судова колегія зазначає, що встановлена Кабінетом Міністрів України заборона нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, у визначені позивачем для відповідного нарахування строки, поширюється на об`єднання співвласників багатоквартирного будинку як юридичну особу, що створена та діє виключно в інтересах фізичних осіб - власників квартир та приміщень у житловому будинку, але, за умови, якщо ОСББ розташовано на тимчасово окупованій території або території, де ведуться бойові дії; також така заборона стосується періоду окупації - з дати початку по дату завершення тимчасової окупації; включення таких територій до переліку тимчасово окупованих територій України; стосується заборгованості утвореної після 24 лютого 2022 року за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території.
З огляду на зазначене, судова колегія виходить з того, що розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат здійснений за період з 02.01.2024 по 31.07.2024, тобто після внесення змін у Постанову Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», а тому застосуванню підлягає редакція останньої від 30.12.2023.
Разом з тим, апеляційний суд вказує, що Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), вперше був затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 (з урахуванням змін), який втратив чинність згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309. Наказом від 22.12.2022 №309 (із змінами) Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказом затвердило Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. 
Згідно зі вказаними Переліками відповідач у період нарахування позивачем неустойки, інфляційних втрат та 3% річних не знаходився на території активних бойових дій або можливих бойових дій, території, на яких ведуться (велися) бойові дії, тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях тощо, тому відсутні підстави для його звільнення від сплати відповідних стягнень.
Отже, з урахуванням приписів вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206, на яку посилається апелянт, нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат у даному випадку проводиться з 02.01.2024 по 31.07.2024, з урахуванням суми заборгованості, встановленої судом апеляційної інстанції.
З огляду на вищезазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд безпідставно задовольнив у повному обсязі заявлені позивачем вимоги.
Відповідно до положень ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України).
Перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та часткового скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції не було з`ясовано усі обставини, що мають значення для справи; наявна недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; наявна невідповідність висновків суду, встановленим обставинам справи та було неправильно застосовано норми матеріального права.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд керується п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи приписи п.2 ч.1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів, з підстав часткового скасування судового рішення та часткового задоволення апеляційної скарги, здійснено перерозподіл судових витрат зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 129, 232, 269, 270, 275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Перемоги 91” задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Одеської області від 24.02.2025 у справі №916/5032/24 скасувати частково, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:
«Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України” задовольнити частково. 
Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Перемоги 91” (68091, Одеська область, м. Чорноморськ, смт. Олександрівка, вул. Перемоги, буд. 91; код ЄДРПОУ 40444889) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1; код ЄДРПОУ 40121452) 158 700,17 грн. основної заборгованості за спожитий природний газ, 2 688,52 грн. пені, 6 015,15 грн. інфляційних втрат та 2 279,98 грн. 3% річних .
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Перемоги 91” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» 2   036,20 грн. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Перемоги 91” 7   181,32 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Доручити Господарському суду Одеської області на виконання даної постанови видати відповідні накази із зазначенням повних реквізитів сторін.
Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складений та підписаний 10.09.2025.

Головуючий суддя                                                                      Савицький Я.Ф.

Суддя                                                                                          Богацька Н.С.

Суддя                                                                                          Ярош А.І.