КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 363/5262/24                                                                         Головуючий у суді І інстанції: Свєтушкіна Д.А.
провадження №22-ц/824/11851/2025                                                        Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 вересня 2025 року                                                                                       м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді: Сушко Л.П.,
суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,
секретар судового засідання: Янчук І.В., 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Літвінова Олега Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
14 жовтня 2024 року до Вишгородського районного суду Київської області від представника позивача адвоката Данілової А.А. надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. 
Позов обгрунтований тим, що 30 липня 2024 року укладено шлюб між нею та відповідачем який був зареєстрований Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м, Київ). На даний час позивач перебуває на обліку по вагітності в Комунальному некомерційному підприємстві «Димерська центральна селищна лікарня» Димерської селищної ради Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації. На час звернення з позовною заявою до суду, термін вагітності складає 16 тижнів. На теперішній час, позивач мешкає з відповідачем окремо, оскільки останній зібрав свої речі і пішов у невідомому напрямку, не спілкується з позивачем - не виходить на зв`язок, не бере слухавку протягом місяця. Оскільки позивач вагітна, це потребує значних додаткових матеріальних витрат на забезпечення належних умов для збереження її здоров`я та народження здорової дитини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини у добровільному порядку не надає, що ставить її у скрутне становище. Зауважила, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу позивачу, як дружині під час вагітності та після пологів та до досягнення дитиною трьохрічного віку, оскільки нікого на утриманні не має, є молодим, здоровим, працездатним чоловіком - проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді водія. Отримати довідку про розмір грошового забезпечення не являється можливим, оскільки її добровільно не надає відповідач, а отримати інформацію за допомогою адвокатського запиту не можливо, оскільки це є конфіденційною інформацією. Щодо наявності у власності будь-якого рухомого чи нерухомого майна у відповідача позивачу невідомо. Отже, відповідач має можливість утримувати дружину та надавати матеріальну допомогу. Вважає, що розмір аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача є достатнім для нормальних умов життєдіяльності позивача, та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище, а тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти на час її вагітності в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви, і на час вагітності, але не більше, ніж до досягнення дитиною трирічного віку.
Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03 березня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання під час вагітності в розмірі частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 14 жовтня 2024 року, і до досягнення народженою дитиною трирічного віку.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп..
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, адвокат Літвінов О.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03 березня 2025 року.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що суд першої інстанції не дотримався умов проведення заочного розгляду справи та ухвалив заочне рішення в цій справі з порушенням вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України. 
Зважаючи на те, що відповідач повідомив суд про те, що він з поважних причин не може бути присутнім на засіданні суду, оскільки він мобілізований до лав ЗСУ, Вишгородським районним судом Київської області порушено ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Також вказував, що суд першої інстанції не розглянув звернення відповідача з проханням зупинити розгляд справи, оскільки останній перебуває у лавах ЗСУ, що призвело до необгрунтованого рішення суду.
Крім того вказував, що відповідач не отримував позовної заяви, як на початку процесу так і протягом всього часу розгляду справи, про що було повідомлено суд. У зв`язку з цим, відповідач був позбавлений свого законного права на захист своїх цивільних прав та інтересів в суді під час вирішення даної цивільної справи та не мав можливості подати заперечення до позовних вимог, докази, їх обгрунтування, які б істотно вплинули на розгляд справи.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що під час розгляду заяв про перегляд заочного рішення 17.04.2025 року суддя зробив висновок, що відповідач не заперечує проти сплати аліментів на утримання дружини, що протирічить заяві відповідача. Оскільки у судовому засіданні, відповідач заявив, що він заперечує проти сплати аліментів на утримання дружини і не заперечує проти сплати аліментів на утримання дитини.
23 червня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_2 - адвоката Данілової А.А., просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що відповідач є здоровою, працездатного віку особою та може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини під час вагітності до досягнення дитиною трирічного віку, суд вважав розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.
Такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Відповідно до ч.4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно із постановою Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №712/4702/19 право на аліменти у дружини-матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині-матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу.
Встановлено, що 30.07.2024 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб, який зареєстровано Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районні Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 433.
Згідно висновку ЛКК № 778 Комунального некомерційного підприємства «Димерська центральна селищна лікарня» Димерської селищної ради Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації позивач знаходиться на обліку по вагітності з 06.09.2024 року. Вагітність 16 тижнів.
Встановлено, що відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , звання - солдат, посада - водій, що підтверджується копією військового квитка (а.с. 40-45).
Судом апеляційної інстанції також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_4 . 
Представник відповідача в суді апеляційної інстанції пояснив, що наразі розглядаються справи про стягнення аліментів та оспорювання батьківства.
Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. 
Як було встановлено судом, позивачка не працює, а тому вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України.
Відтак, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується і суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.
Крім того, правильним є висновок суду про те, що відповідач є працездатною особою, який має змогу надавати матеріальну допомогу.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з розміром стягнутих судом першої інстанції аліментів на утримання ОСОБА_2   у розмірі 1/4 частини до досягнення трирічного віку дитиною, з наступних підстав.
Позивачкою не надано, а матеріали справи не містять відомостей про розмір доходів відповідача які б свідчили, що він має об`єктивну можливість надавати матеріальну допомогу дружині у заявленому позивачкою розмірі.
Водночас відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження відсутності у нього можливості сплачувати аліменти на утримання матері дитини, що виходячи з приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України, є його процесуальним обов`язком, адже кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Виходячи із принципу справедливості та розумності, з урахуванням вищевказаних обставин, колегія суддів вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, має бути визначений в 1/6 частці від усіх видів його заробітку (доходу).
Таким чином, доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши розмір аліментів стягнутих з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання з 1/4 частини до 1/6 частин з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 14 жовтня 2024 року, і до досягнення народженою дитиною трирічного віку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Літвінова Олега Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03 березня 2025 року змінити, зменшивши стягнуті з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання під час вагітності з 1/4 частини до 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 14 жовтня 2024 року, і до досягнення народженою дитиною трирічного віку.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складено «26» вересня 2025 року.
 
Головуючий суддя                                                                 Л.П. Сушко
 
Судді                                                                                       Є.В. Болотов
 
                                                                                                 С.Г. Музичко