ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22 жовтня 2025 року місто Київ
Справа № 756/3761/25
Апеляційне провадження № 22-ц/824/15171/2025
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О. В. (суддя-доповідач), суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,
за участю секретаря судового засідання Рябошапки М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 06 серпня 2025 року про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу (у складі судді Шролик І.С.) 
у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна оселя», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович, ОСОБА_4 , про визнання недійсними договорів та скасування державної реєстрації права власності
 
ВСТАНОВИВ
 
Оболонський районний суд міста Києва ухвалою від 06 серпня 2025 року застосував до Київського державного нотаріального архіву заходи процесуального примусу.
Стягнув з Київського державного нотаріального архіву в дохід держави штраф у розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908,40 грн. 
Повторно витребував з Київського державного нотаріального архіву копії матеріалів нотаріальної (реєстраційної) справи на підставі яких приватним нотаріусом КМНО Михайленком С.А. прийнято рішення № 62104211 від 17 грудня 2021 року про державну реєстрацію прав на Приміщення 74, площею 90,33 кв.м., яке знаходиться за адресою; АДРЕСА_1 ; та рішення № 62104980 від 07 грудня 2021 року про державну реєстрацію прав на Приміщення 75, площею 42,48 кв.м., яке знаходиться за адресою; АДРЕСА_1 .
 
Не погодившись із такою ухвалою, ОСОБА_1 21 серпня 2025 року засобами поштового зв`язку подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та (словами автора) прийняти рішення про відмову у задоволенні клопотання про витребування копії матеріалів нотаріальної (реєстраційної) справи.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Посилається на те, що в судовому засіданні 06 серпня 2025 року в частині застосування до Київського державного нотаріального архіву заходів процесуального примусу  було відмовлено, що підтверджується аудіо записом, а тому в оскаржувану ухвалу незаконно було включено заходи процесуального примусу. 
 
Київський апеляційний суд ухвалою від 11 вересня 2025 року відкрив апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, встановив учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Київський апеляційний суд ухвалою від 25 вересня 2025 року призначив справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
 
21 жовтня 2025 року третя особа - ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу задовольнити, вважаючи її обґрунтованою. 
Інші учасники справи правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
 
У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України.
У постанові Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16 викладено позицію, що неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи є їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, а тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Третя особа - ОСОБА_4 подав клопотання про відкладення розгляду справи без вказівки на підстави для цього.
Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
З урахуванням безпідставності поданого клопотання про відкладення розгляду справи, вирішення судом процесуального питання, що не стосується інтересів ОСОБА_4 , правових позицій Верховного Суду з питань розгляду справи за відсутності учасників справи та клопотань про відкладення розгляду справ, приписів ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи.
 
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі № 761/38266/14 зазначено: якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи, і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи, і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, а також матеріали справи у необхідних межах, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції не підлягає зміні або скасуванню з таких підстав.
 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам закону оскаржувана ухвала відповідає.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
Згідно з ч. 6 ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.
Частинами 7, 8 ст. 84 ЦПК України встановлено, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.
У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.
Відповідно до ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;  неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.
Оскаржувана ухвала мотивована так: 
- зважаючи на невиконання протягом тривалого періоду часу впродовж чотирьох місяців ухвали суду від 22 квітня 2025 року, щодо витребування доказів, що призводить до затягування строків розгляду справи, суд, з метою забезпечення виконання завдань цивільного судочинства, спонукання до добросовісного виконання судового рішення, з метою усунення протиправних перешкод у здійсненні судочинства, дійшов висновку про вжиття до Київського державного нотаріального архіву заходів процесуального примусу у виді штрафу з метою спонукання до добросовісного виконання судового рішення про витребування доказів.
- на підставі ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд вважає за необхідне повторно витребувати з Київського державного нотаріального архіву: копії матеріалів нотаріальної (реєстраційної) справи на підставі яких приватним нотаріусом КМНО Михайленком С.А. прийнято рішення № 62104211 від 17 грудня 2021 року про державну реєстрацію прав на Приміщення 74, площею 90,33 кв.м., яке знаходиться за адресою; АДРЕСА_1 ; та рішення № 62104980 від 07 грудня 2021 року про державну реєстрацію прав на Приміщення 75, площею 42,48 кв.м., яке знаходиться за адресою; АДРЕСА_1 . 
 
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з огляду на таке.
Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини 3 статті 2 ЦПК України).
Диспозитивність - один з основних принципів судочинства, на підставі якого особа самостійно вирішує, зокрема, чи оскаржувати судові рішення в апеляційному/касаційному порядку, та в яких межах.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина 2 статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Відповідно до частини 3 статті 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що вона стосується виключно Київського державного нотаріального архіву, до якого застосовано заходи процесуального примусу, стягнуто в дохід держави штраф, та в якого повторно витребувано копії матеріалів нотаріальної (реєстраційної) справи.
Указану ухвалу Київський державний нотаріальний архів не оскаржив, тобто погодився із нею в частині, що стосується його прав та обов`язків.
Аналіз аргументів апеляційної скарги свідчить, що ОСОБА_1 не навів переконливих доводів, яким чином оскаржувана ухвала порушує його права або інтереси.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що включення частини про вжиття заходів процесуального примусу в резолютивну частину оскаржуваної ухвали є незаконним, оскільки, на думку скаржника, на судовому засіданні 06 серпня 2025 року було вирішено відмовити в частині застосування до Київського державного нотаріального архіву заходів процесуального примусу.
Із аудіозапису судового засідання (починаючи з 6 хвилини) було поставлено на обговорення питання про застосування заходів процесуального примусу до Київського державного нотаріального архіву. На уточнююче запитання ОСОБА_5 щодо суті питання, головуючим було роз`яснено фактичні та юридичні підстави для такого рішення, після чого ОСОБА_5 поклався на розсуд суду. У діалог із судом вступив уже ОСОБА_4 , який просив відкласти вирішення цього питання до заслуховування позиції сторони позивачів. Будь-яких рішень щодо «відмови» в застосуванні заходів процесуального примусу до Київського державного нотаріального архіву на аудіозаписі не звучала. Указане питання суд вирішив під час ухвалення судового рішення щодо відповідного питання, що відповідає положенням процесуального права.
Також вимоги апеляційної скарги щодо «прийняття апеляційним судом рішення про відмову в задоволенні клопотання про витребування копії матеріалів нотаріальної (реєстраційної) справи…» виходять за межі апеляційного перегляду ухвали про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу, стосуються процесуального рішення суду, яке не підлягає окремому від рішення суду оскарженню в апеляційному порядку відповідно до ст. 353 ЦПК України, а тому колегією суддів не розглядаються.
З урахуванням викладеного оскаржувану ухвалу належить залишити без змін.
 
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
 
ПОСТАНОВИВ
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 06 серпня 2025 року про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                              О.В. Желепа
 
Судді:                                                                                                 Н.В. Поліщук
 
                                                                                                             В.В. Соколова