П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  127/34341/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сичук М.М.   
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
19 листопада 2025 року                                                                                           
                                                                                                              м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Сушка О.О.  Мацького Є.М. , 
секретар судового засідання: Шемчук Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області до громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 про затримання іноземця з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, 
В С Т А Н О В И В :
Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області звернулося до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом, в якому просить затримати громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 з метою забезпечення в подальшому заходів щодо примусового видворення за межі України, помістити відповідача до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на 6 місяців.
Рішенням  Вінницького міського суду Вінницької області від 31.10.2025 позов задоволено. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у відповідача не було фізичної можливості звернутися до органів ДМС України та сплатити штраф.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 проживаючи на території України без поважних причин не звертався до територіальних органів або підрозділів УДМС у Вінницькій області ДМС України з приводу отримання дозволу на імміграцію в Україну, документування посвідкою на тимчасове чи постійне проживання, продовження строку перебування на території України, захисту в Україні, добровільного повернення на батьківщину, а також порушував законодавство України.
Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили вимоги, що в ній викладені, задовольнити.
Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, у ході здійснення заходів, направлених на протидію нелегальній міграції, співробітниками УБЗПТЛ ГУ НП України у Вінницькій області спільно з працівниками УДМС у Вінницькій області у м. Вінниці виявлено громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до наданих письмових пояснень та інших зібраних матеріалів встановлено, що громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Флорешти Республіки Молдова, прибув в Україну у 1999 році та постійно проживав у м. Одеса.
Перебуваючи в Україні, ОСОБА_1 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений за вчинення тяжких та середньої тяжкості злочинів.
02.07.2015 був засуджений Суворовським районним судом м. Одеса за вчинення злочину, передбаченого частинною 1 ст. 187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
ОСОБА_1 відбував покарання у Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№81)» з 28.03.2015 року по 19.09.2018 рік.
19.09.2018 відповідно до вимог частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011, відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було прийнято рішення №10 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким зобов`язано іноземця покинути територію України до 18.10.2018.
За порушення встановлених правил перебування на території України громадянина Республіки Молдови ОСОБА_1 УДМС у Вінницькій області 19.09.2018 року притягнуто до адміністративної відповідальності а саме, складено протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ч. 2 ст. 203 КУпАП та винесено постанову про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2500,00 гривень.
Рішення №10 про примусове повернення до країни походження або третьої країни УДМС у Вінницькій області від 19.09.2018, ОСОБА_1 не оскаржувалось.
28.07.2021   ОСОБА_1 був засуджений Вінницьким міським судом Вінницької області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 185 та частиною 4 статті 70 Кримінального Кодексу України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
29.10.2025 ОСОБА_1 був звільнений з Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» після відбування терміну покарання.
Громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 проживаючи на території України не звертався до територіальних органів або підрозділів УДМС у Вінницькій області ДМС України з приводу отримання дозволу на імміграцію в Україну, документування посвідкою на тимчасове чи постійне проживання, продовження строку перебування на території України, захисту в Україні, добровільного повернення на батьківщину.
За порушення встановлених правил перебування на території України громадянином Республіки Молдови ОСОБА_1 , УДМС у Вінницькій області був притягнутий до адміністративної відповідальності, а саме 29.10.2025 року на громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ч. 2 ст. 203 КУпАП та винесено постанову про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 гривень.
Протоколом про затримання від 29.10.2025 ОСОБА_1 був затриманий УДМС у Вінницькій області до трьох діб, згідно ч. 2 статті 263 КУпАП та поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Враховуючи наведені обставини, позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на те, що ОСОБА_1 є громадянин Республіки Молдова не виконав у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення від 19.09.2018, в УДМС у Вінницькій області є обґрунтовані підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення від 29.10.2025 року №0501100100000629 буде ухилятися від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, оскільки не довів законності перебування на території України. Застосування більш м`яких заходів суд вважає недоцільним з огляду на особу відповідача та відсутність в нього легальних джерел доходу в Україні.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.
Згідно із ст. 30 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Отже, примусове видворення з України іноземця на підставі винесеного рішення адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.
Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.
Відповідно до ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Частина 1 статті 289 КАС України визначає що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Згідно із ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.
За приписами Інструкції контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.
У підпункті "f" п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.
Як обґрунтовано вказав суд першої інстанції, відповідач відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», грубо та свідомо порушив законодавство України, останній не підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», тому суд має всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України.
Доводи апеляційної скарги про те, що у відповідача не було фізичної можливості звернутися до органів ДМС України та сплатити штраф, апеляційний суд відхиляє.
Так, встановлено, що 19.09.2018 відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було прийнято рішення №10 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким зобов`язано іноземця покинути територію України до 18.10.2018.
28.07.2021 ОСОБА_1 був засуджений Вінницьким міським судом Вінницької області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 185 та частиною 4 статті 70 Кримінального Кодексу України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
У ході судового розгляду відповідачем не надано доказів наявності об`єктивних перешкод для виконання ним рішення від 19.09.2018 до засудження його до позбавлення волі згідно із вироком від 28.07.2021, а також не наведено достатніх обґрунтувань існування відповідних обставин.
З урахуванням наведеного, колегія суддів констатує, що громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 не виконав у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення від 19.09.2018.
При цьому, наявні обґрунтовані підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, порушив законодавство України, не довів законності перебування на території України.
У зв`язку із наведеним, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що наявні підстави для затримання відповідача з метою забезпечення процедури примусового видворення з території України, з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, на шість місяців. З огляду на встановлені обставини справи, попередню поведінку відповідача, відсутність в нього легальних джерел доходу, застосування більш м`яких заходів не є доцільним.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сушко О.О.    Мацький Є.М.