П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 р. Категорія: 106000000	м. Одеса	Справа № 420/7043/25	
Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.,
час і місце ухвалення: спрощене провадження,
м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Федусика А.Г., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргами НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) та НОМЕР_3 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_4 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), НОМЕР_3 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

          Позивач, звернувся до суду з позовом до НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ), НОМЕР_6 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), в якому просив суд: - визнати протиправними дії НОМЕР_6 прикордонного загону Державної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), яка полягає у не нарахуванні і не виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 04.03.2016 року по 28.02.2018 року із встановленням місяця підвищення грошових доходів (базового місяця) січень 2008 року; - зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення за період з 04.03.2016 року по 28.02.2018 року із встановленням місяця підвищення грошових доходів (базового місяця) січень 2008 року із одночасно компенсацією сум податку доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44; - визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.01.2003 року № 1078 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 12.02.2019 року; - зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період 01.03.2018 року по 12.02.2019 року із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу, та з урахуванням виплаченої раніше суми індексації із одночасною компенсацію сум податку доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2. Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44; - визнати протиправними дії НОМЕР_3 прикордонного загону Державної служби України (військова частина НОМЕР_4 ), щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 13.02.2019 року по 31.12.2022 року; - зобов`язати НОМЕР_3 прикордонний загін Державної служби України (військова частина НОМЕР_4 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 13.02.2019 року по 31.12.2022 року з врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, у фіксованій величині, та з урахуванням виплаченої раніше сума індексації із одночасно компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44; - зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 04.03.2016 року по день фактичної виплати; - зобов`язати НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 13.02.2019 року по день фактичної виплати, мотивуючи його тим, що він проходив військову службу у ДПС України. Відповідно до наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону № 83-ос від 13.03.2023 року був виключений зі списків особового складу та переведений для подальшого проходження служби до НОМЕР_7 мобільного прикордонного загону. В період з 2016 року по 31.12.2022 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , військовій частині НОМЕР_8 та у військовій частині НОМЕР_4 . Додатково позивач вважає за необхідне зазначити, що згідно наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) від 31.01.2018 року № 49-ОС ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, крім фінансового та тилового забезпечення та направлено для подальшого проходження служби до ІНФОРМАЦІЯ_1 військова частина НОМЕР_8 . В подальшому ОСОБА_1 було переведено до НОМЕР_3 прикордонного загону. В березні 2020 року ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_8 ) був ліквідований. Під час проходження служби військовою частиною НОМЕР_2 позивачу не було виплачено індексації грошового забезпечення за період з 04.03.2016 року по 28.02.2018 із встановленням місяця підвищення грошових доходів (базового місяця) січень 2008 року. Також, у період з 01.03.2018 по 31.12.2022 відповідачами протиправно проігноровано вимоги абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Відповідно до листа військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 було відмовлено у здійснені виплат. Відповідно до листа військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 було відмовлено у здійснені виплат. Також, позивач зазначає, що якщо останнє підвищення окладу за посадою відбулось у січні 2008 року, то для визначення суми індексації грошового забезпечення військовослужбовцю має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з лютого 2008 року. Базовим місяцем вважається місяць, в якому підвищена тарифна ставка (посадовий оклад) військовослужбовця за посадою, яку він займає. Визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яке вперше відбулось у січні 2008 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007, місяці, у якому відбулося збільшення розміру посадового окладу штату. При цьому, загальна сума збільшення грошового забезпечення перевищила суму індексації нараховану в цьому місяці і відповідно до абзаців 1 і 2, пункту 5 Порядку № 1078 січень 2008 року став базовим місяцем для нарахування індексації заробітної плати позивача. В такому порядку, нарахування індексації здійснюється до наступного підвищення розміру посадового окладу військовослужбовця, яке відбулося у березні 2018 року. Отже, базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача є січень 2008 року, в якому постановою № 1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців, а не інший базовий місяць. За таких обставин, з метою захисту прав та інтересів позивача, належить зобов`язати відповідача нарахувати та виплати позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 04.03.2016 по 28.02.2018 з встановленням базового місяця січень 2008 року. Щодо позовної вимоги про нарахування та виплату індексацію з 01.03.2018 року по 31.12.2022, із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, позивач вказує, що з 01.12.2015 положення Порядку № 1078 діють із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів. За змістом пояснюючої записки до проекту Постанови № 1013 метою цього акту є внесення змін до умов оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери, органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, а також забезпечення єдиного підходу до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників. 01.12.2015 відправна точка для визначення місяця підвищення й початку обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) наростаючим підсумком с місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року позов задоволено. Визнано протиправними дії НОМЕР_6 прикордонного загону Державної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), яка полягає у не нарахуванні і не виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 04.03.2016 року по 28.02.2018 року із встановленням місяця підвищення грошових доходів (базового місяця) січень 2008 року. Зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення за період з 04.03.2016 року по 28.02.2018 року із встановленням місяця підвищення грошових доходів (базового місяця) січень 2008 року із одночасно компенсацією сум податку доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44. Визнано протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.01.2003 року № 1078 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 12.02.2019 року. Зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період 01.03.2018 року по 12.02.2019 року із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу, та з урахуванням виплаченої раніше суми індексації із одночасною компенсацію сум податку доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2. Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44. Визнано протиправними дії НОМЕР_3 прикордонного загону Державної служби України (військова частина НОМЕР_4 ), щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 13.02.2019 року по 31.12.2022 року. Зобов`язано НОМЕР_3 прикордонний загін Державної служби України (військова частина НОМЕР_4 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 13.02.2019 року по 31.12.2022 року з врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, у фіксованій величині, та з урахуванням виплаченої раніше сума індексації із одночасно компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44. Зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 04.03.2016 року по день фактичної виплати. Зобов`язано НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 13.02.2019 року по день фактичної виплати.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) та НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ) подали апеляційні скарги, в якій просять суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційних скарг апелянти посилаються на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що проходження військової служби позивачем та його подальше переміщення були здійснені у суворій відповідності до встановлених правових норм, що регулюють діяльність військовослужбовців. Таким чином, будь-які претензії позивача щодо процедурних порушень або неправомірності переміщення вважаються безпідставними. Ця позиція ґрунтується на низці ключових нормативно-правових актів. Зокрема, відповідач посилається на Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII, особливо на статті 1, 3, 4 та 24, які визначають загальні принципи та порядок військової служби. Додатково, значна увага приділяється Положенню про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженому Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009, з акцентом на пункти 3, 4, 7, 24, 26-28, 30-38, 40, 42, 43, що деталізують різні аспекти військової служби, включаючи процедури переміщення. Також, згадуються накази Міністра оборони України від 10.04.2009 № 207 та від 15.08.2018 № 410, які надають інструкції щодо імплементації вищезгаданого Положення. Важливими є також Наказ Міністра оборони України від 23.06.2018 № 333 та Наказ Міністра оборони України від 13.02.2019 № 67, що стосуються фінансового забезпечення та особових списків. Положення про Міністерство оборони України, затверджене Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 № 671, встановлює повноваження Міністерства.
Щодо фактичних обставин, апелянти вказують, що переміщення позивача було здійснене наказом начальника Департаменту кадрового забезпечення Міністерства оборони, підкреслюючи легітимність цього органу для таких дій. Підтверджується, що позивач був офіційно звільнений з попередньої посади та призначений на нову у Військовій частині НОМЕР_9 ( НОМЕР_7 мобільний прикордонний загін) наказом Військової частини НОМЕР_4 , який набрав чинності 13 лютого 2019 року. Відповідач також зазначає, що всі необхідні особові та фінансові документи позивача були належним чином передані до нової військової частини. Особливо підкреслюється, що переміщення позивача відбулося до закінчення його попереднього контракту, що свідчить про те, що це була рутинна адміністративна процедура, а не порушення договірних зобов`язань. Також, Відповідач зазначає, що його дії були не просто дозволеними, а правильними згідно із законом. Щодо матеріального забезпечення військовослужбовців зазначають, що все грошове забезпечення, надане позивачу, було точно розраховане та виплачене у суворій відповідності до встановлених процедур та правових норм для військовослужбовців. Будь-які звинувачення у недоплаті або неправильному розрахунку категорично заперечуються. Ця позиція підкріплюється такими нормативно-правовими актами: Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII, зокрема стаття 9, яка регулює питання грошового забезпечення. Ключовим регуляторним актом є Постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". Також згадується Постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, що стосується перерахунку пенсій звільненим військовослужбовцям, що опосередковано стосується загальних фінансових виплат. Детальні вказівки щодо виплат містить Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджена Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260. Додатково, Наказ Міністерства оборони України від 15.08.2018 № 410 та Наказ Міністерства оборони України від 23.06.2018 № 333 також уточнюють фінансові регуляції. Щодо фактичних обставин, грошове забезпечення позивача було розраховане на основі займаної посади та категорії військовослужбовця, у суворій відповідності до встановлених процедур. Відповідач зазначає, що фінансові документи позивача були передані до нової частини, що свідчить про наявність та використання всієї необхідної інформації для точного розрахунку. Щодо конкретних виплат, відповідач посилається на "відомості про надання допомоги для оздоровлення" та зазначає, що така допомога надається на підставі наказу командира, що може означати, що вона або не була належною, або не була належним чином запитана на новому місці служби. Відповідач прямо заявляє, що "матеріальна допомога не надавалася" та "розрахунок щодо виплати соціально-побутових питань за рік не надавалася", що свідчить про те, що умови для цих конкретних виплат не були виконані або відповідні запити не були подані. Фінансові документи позивача були передані до нової частини, і що певна допомога (наприклад, допомога для оздоровлення) не була надана на новому місці служби, пов`язує процедурний аспект переміщення з фінансовими вимогами. Це свідчить про те, що деякі фінансові виплати можуть бути пов`язані з конкретною частиною, де проходила служба, або з точним часом переміщення. Після переміщення відповідальність за певні виплати перейшла, або що право позивача на певні виплати змінилося, або що вимога про такі виплати повинна була бути подана в новій частині, а не в старій. Щодо нарахування індексації грошового забезпечення вказують, що індексація грошового забезпечення позивача була або правильно розрахована та виплачена у повній відповідності до чинного законодавства, або що за певні періоди індексація не застосовувалася згідно з правовими нормами через перекриття її зростанням заробітної плати. Відповідач категорично заперечує будь-яку недоплату або неправильний розрахунок індексації. Ця позиція спирається на такі нормативно-правові акти: Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-XII, який є основним законом про індексацію. Детальну методологію індексації визначає Постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення". Також, релевантною є Постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, що стосується перерахунку пенсій, опосередковано пов`язана з базою доходу. Процедуру індексації грошових доходів затверджено Наказом Міністерства соціальної політики України від 29.12.2017 № 122/0/66-17. Лист Міністерства соціальної політики України від 29.12.2017 № 122/0/66-17 надає роз`яснення щодо правил індексації. Постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 також є важливою для визначення базового окладу для індексації. Щодо фактичних обставин, то "базовий місяць" для індексації грошового забезпечення на 2018 рік був визначений як березень 2018 року. Це є критичним фактичним визначенням для розрахунків індексації. Відповідач стверджує, що індексація за періоди 2019-2022 років не нараховувалася та не виплачувалася, оскільки сума зростання грошового забезпечення за ці роки перевищила суму індексації, як це передбачено пунктом 5 ПКМУ 1078. Це є ключовим фактичним застосуванням правового правила "перекриття". Зокрема, за період з 01.03.2018 по 29.02.2019 грошове забезпечення позивача було збільшено на суму, більшу за поріг індексації, що робить індексацію незастосовною для цього періоду. Відповідач заявляє, що військова частина послідовно діяла відповідно до встановленої процедури індексації, і тому будь-які претензії щодо недоплати є безпідставними. Відповідач посилається на позицію Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 239/330/19 (від 15.03.2024), яка, на думку відповідача, підтримує його тлумачення правил індексації та застосування принципу перекриття. Щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку із затримкою їх виплати, то вимоги позивача щодо компенсації за затримку виплат є безпідставними. Ця позиція ґрунтується на тому, що або фактичної затримки у виплатах не було, або розрахунок такої компенсації позивачем є некоректним, або правова підстава для витребування такої компенсації неправильно інтерпретується позивачем. Цей аргумент спирається на такі нормативно-правові акти: Закон України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-III, який є основним законом, що регулює таку компенсацію. Детальну процедуру встановлює Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (ПКМУ 159). Зміни до процедури компенсації були внесені Постановами Кабінету Міністрів України від 26.02.2020 № 139 та від 15.03.2021 № 355. Відповідач також посилається на Конституцію України, зокрема статті 8 (Верховенство права) та 58 (Незворотність дії законів, що погіршують становище особи), щоб підкреслити принципи правової визначеності. Додатково, згадується Кодекс адміністративного судочинства України (КАСУ), зокрема стаття 242, щодо ролі суду в адміністративних спорах. Вимоги позивача щодо компенсації ґрунтуються на неправильній інтерпретації Закону України № 2050-III та відповідних постанов Кабінету Міністрів, що передбачає фундаментальне нерозуміння правових умов для компенсації. Відповідач підкреслює, що компенсація належить лише у разі доведеного порушення строків виплат та якщо сама виплата підлягає індексації, пов`язуючи цю вимогу з попереднім аргументом щодо індексації. Відповідач стверджує, що розрахунки компенсації позивачем є некоректними, посилаючись на конкретні періоди (наприклад, 2018-2019 роки), коли базовий оклад був збільшений, що, на думку відповідача, нівелює вимоги щодо компенсації за ці періоди. Відповідач посилається на принципи "верховенства права" та "законності", стверджуючи, що нормативні акти не можуть застосовуватися зворотною силою для погіршення становища осіб, що є загальним правовим захистом проти певних типів вимог. Відповідно до рішення Верховного Суду (наприклад, № 134/89/16-а від 10.02.2020, № 134/87/16-а від 05.03.2020, № 140/1547/19 від 24.01.2023 та інші), які роз`яснюють застосування законів про компенсацію, зокрема щодо "базового місяця" та методології розрахунку, часто вирішуючи справи на користь державної інтерпретації та обмежуючи обсяг компенсації. Апелянти конкретно стверджують, що розрахунок компенсації позивачем за період з 01.03.2018 по 13.02.2019 є некоректним, оскільки грошове забезпечення позивача було збільшено протягом цього періоду, що, згідно із законом, нівелює необхідність компенсації.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу у ДПС України. Відповідно до наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону № 83-ос від 13.03.2023 року був виключений зі списків особового складу та переведений для подальшого проходження служби до НОМЕР_7 мобільного прикордонного загону.
В період з 2016 року по 31.12.2022 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , військовій частині НОМЕР_8 та у військовій частині НОМЕР_4 .
Відповідно до листа військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_1 було відмовлено у здійснені виплат. Відповідно до листа військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 було відмовлено у здійснені виплат.
Вказані дії Відвідача, щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати щомісячної доплати, послугували підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на індексації грошового забезпечення у зв`язку зі зміною (підвищенням) розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців, а тому відповідачі зобов`язані перерахувати індексації грошового забезпечення.
П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).
В рішенні від 06.07.1999 р. № 8-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України, щодо офіційного тлумачення положень статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист» (справа про ветеранів органів внутрішніх справ) Конституційний Суд України прямо зазначив, що служба в органах внутрішніх справ має ряд специфічних властивостей (служба в правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей), що повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексом організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або у відставку.
Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.
Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005, від 29.06.2010 р. № 17-рп/2010, від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010, від 11.10.2011р. № 10-рп/2011).
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (далі за текстом Закон № 2262-ХІІ).
Статтею 51 Закону № 2262-ХІІ визначено, що при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Відповідно до абз. 12 п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей перерахунок пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, проводиться на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктами 1-4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 р. № 45 (далі за текстом Порядок № 45) пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС, Службі судової охорони (далі - державні органи).
Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.
Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.
Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Тобто, підставою для перерахунку пенсії є довідка встановленої форми, видана уповноваженим органом.
Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону № 2262 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб від 21.02.2018 р. № 103 (далі - Постанова № 103).
Пунктом 1 Постанови № 103 постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 р. у справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 р., визнано протиправними та не чинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
Таким чином, зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103, зокрема до додатку 2 Порядку № 45, визнані судом протиправними та не чинними, а тому з 05.03.2019 р., тобто з дати набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18, діє редакція додатку 2 до Порядку № 45, яка діяла до вказаних змін.
Разом з тим, порядок дій, які повинні вчинити, у даному випадку Відповідачі, у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45, не змінився.
Підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій може бути, як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють відповідний орган Пенсійного фонду України.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 р. у справі № 553/3619/16-а.
При цьому, перерахунок може бути здійснено після надходження до органу Пенсійного фонду довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій військовослужбовців.
Беручи до уваги, що Позивач має право на індексації грошового забезпечення у зв`язку зі зміною (підвищенням) розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців, суд дійшов висновку, що Відповідачі зобов`язані перерахувати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 .
Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дії НОМЕР_6 прикордонного загону Державної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), яка полягає у не нарахуванні і не виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 04.03.2016 року по 28.02.2018 року із встановленням місяця підвищення грошових доходів (базового місяця) січень 2008 року; зобов`язання НОМЕР_1 прикордонний загін Державної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення за період з 04.03.2016 року по 28.02.2018 року із встановленням місяця підвищення грошових доходів (базового місяця) січень 2008 року із одночасно компенсацією сум податку доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44; визнання протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.01.2003 року № 1078 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 12.02.2019 року; зобов`язання НОМЕР_1 прикордонний загін Державної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період 01.03.2018 року по 12.02.2019 року із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу, та з урахуванням виплаченої раніше суми індексації із одночасною компенсацію сум податку доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2. Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44; визнання протиправними дії НОМЕР_3 прикордонного загону Державної служби України (військова частина НОМЕР_4 ), щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 13.02.2019 року по 31.12.2022 року; зобов`язання НОМЕР_3 прикордонний загін Державної служби України (військова частина НОМЕР_4 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 13.02.2019 року по 31.12.2022 року з врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, у фіксованій величині, та з урахуванням виплаченої раніше сума індексації із одночасно компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44; зобов`язання НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 04.03.2016 року по день фактичної виплати; зобов`язання НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 13.02.2019 року по день фактичної виплати.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ), НОМЕР_6 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню, з вище окреслених підстав.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) та НОМЕР_3 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_4 ), - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року по справі № 420/7043/25, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.    

           Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
           Судді	  	А.Г. Федусик    О.І. Шляхтицький