ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" жовтня 2025 р.           Справа№ 925/360/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коротун О.М.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Майданевича А.Г. 
 
за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.
за участю представників учасників справи:
від позивача: Грищенко І.Д., Кірса В.В. (в режимі відеоконференції);  
від відповідача: Білий М.М. (в режимі відеоконференції);
за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату" Приватного акціонерного товариства "Черкаський шовковий комбінат"
на рішення Господарського суду Черкаської області від 29.07.2025 (повний текст - 07.08.2025)
у справі № 925/360/25 (суддя - Чевгуз О.В.)
за позовом Комунального підприємства "Черкасиводоканал" Черкаської міської ради 
до Дочірнього підприємства "Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату" Приватного акціонерного товариства "Черкаський шовковий комбінат"
про стягнення 482 246,92 грн
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст поданої позовної заяви та рух справи
Комунальне підприємство "Черкасиводоканал" Черкаської міської ради звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Дочірнього підприємства "Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату" Приватного акціонерного товариства "Черкаський шовковий комбінат" про стягнення боргу за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2024 по 31.01.2025 у розмірі 482 246,92 грн за договором про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 171 від 16.02.2011 (договір).
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.07.2025 позов задоволено повністю. Стягнуто з Дочірнього підприємства "Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату" Приватного акціонерного товариства "Черкаський шовковий комбінат" на користь Комунального підприємства "Черкасиводоканал" Черкаської міської ради 482 246,92 грн  заборгованості, 7 233,70 грн витрат зі сплати судового збору.
3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду
Не погодившись з ухваленим рішенням, Дочірнє підприємство "Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату" Приватного акціонерного товариства "Черкаський шовковий комбінат" 22.08.2025 (засобами поштового зв`язку) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (була зареєстрована 25.08.2025), в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні позову. Судові витрати покласти на відповідача.
02.09.2025 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату" Приватного акціонерного товариства "Черкаський шовковий комбінат" на рішення Господарського суду Черкаської області від 29.07.2025 у справі №925/360/25, розгляд справи було призначено на 14.10.2025.
08.09.2025 (через Електронний суд) до суду апеляційної інстанції від позивача та відповідача надійшли заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду, які були задоволені судом.
В судове засідання 14.10.2025 в режимі відеоконференції з`явились представник позивача та відповідача. Представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового - про відмову в позові. Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів
У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначив, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.
Так, фактично доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідно до укладеного між сторонами договору № 171 від 16.02.2011 на централізоване водопостачання та водовідведення, який є чинним і до цього часу, відповідач отримує від позивача послуги із централізованого водопостачання та водовідведення, які використовуються виключно для задоволення потреб мешканців гуртожитків, що знаходяться за адресами: м. Черкаси, вул. Толстого (Солом`янська) 15, Рози Люксембург (Самійла Кішки), 197 та вул. Добровольського (Сінна), 27, та які (гуртожитки) перебувають в оренді відповідача, а тому такі послуги підлягають оплаті ним відповідно до розміру тих тарифів, що встановлені Постановами НКРЕКП як для населення, а не для споживачів, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, розміри якого були застосовані позивачем, та з чим помилково погодився суд першої інстанції.
А тому сторона просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, ухваливши нове - про відмову в позові повністю. 
5. Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та наведених у ньому доводів
Позивач у поданому відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що не погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає її необґрунтованою. 
При цьому сторона зазначила, що підставою для застосуванням до споживача тарифу, який установлено для категорії «населення», є наявність індивідуальних договорів, стороною якого є споживач - фізична особа (власник або співвласник житлового приміщення) або колективний договір, який укладений в інтересах споживачів - фізичних осіб, як власників (співвласників) відповідних житлових приміщень. 
При цьому, за доводами позивача, суд прийшов до правильного висновку, що за вказаних обставин до відповідача за договором № 171 про надання послуг з водопостачання та водовідведення мають застосовуватись тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення, які затверджені постановами НКРЕКП № 1028 (на 2024 рік) та № 2321 (на 2025 рік), у розмірі, визначеному для споживачів, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, а саме у 2024 році: на централізоване водопостачання - 20,19 грн за 1 куб.м (без податку на додану вартість); на централізоване водовідведення - 17,09 грн за 1 куб.м (без податку на додану вартість) та у 2025 році: на централізоване водопостачання - 22,39 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість); на централізоване водовідведення - 19,54 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість).
Водночас, позивач зазначив, що доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, не обґрунтовують порушення судом норм матеріального та процесуального права та фактично зводяться до дублювання доводів та власне бачення відповідача. Таке викладено ним у заявах по суті, яким суд надав детальну правову оцінку та висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні, що здійснені при правильному застосування норм матеріального та процесуального законодавства, а тому вважаємо, що таке рішення має бути залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
6. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи; обставини, встановлені судом апеляційної інстанції
Як правомірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 16 лютого 2011 року між Комунальним підприємством «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради та Дочірнім підприємством «Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату» Приватного акціонерного товариства «Черкаський шовковий комбінат» (абонент) було укладено договір № 171 на водопостачання та водовідведення, відповідно до умов якого позивач зобов`язався забезпечувати відповідача водою питної якості з ГОСТом 2874-84 «Вода питна» згідно показів засобу обліку води та приймати від відповідача стічні води.
Пунктом 7 договору сторони погодили, що вартість послуг з водопостачання та водовідведення визначається згідно із діючими тарифами.
Платежі за послуги водопостачання мають оплачуватись у 3-х денний термін після отримання рахунків (пункт 8 договору).
Договір діє по 16.02.2012 і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії не надійде заявка однієї із сторін про його розірвання договору чи його перегляд (п. 15).
За правовою природою між сторонами виникли відносини з надання і споживання послуги водопостачання і водовідведення.
Так, позивачем на адресу відповідача були направлені наступні рахунки на оплату за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення за договором за період липень 2024 року - січень 2025 року: № 230594 від 31.07.2024, № 230596 від 31.07.2024, № 241488 від 31.08.2024, № 241489 від 31.08.2024, № 249219 від 30.09.2024, № 249220 від 31.09.2024, № 256363 від 31.10.2024, № 256364 від 31.10.2024, № 265251 від 30.11.2024, № 265252 від 30.11.2024, № 273451 від 31.12.2024, № 273452 від 30.12.2024, № 273711 від 31.11.2025, № 273712 від 31.01.2025, на загальну суму з урахуванням сальдо попереднього періоду - 959 273,51 грн.
При визначенні плати за спожиті послуги відповідачем з водопостачання та водовідведення за договором позивач виходив з розміру тарифу на водопостачання та водовідведення, який встановлювався Національною комісією, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), та затверджений постановою № 1028 від 28.05.2024 (Постанова № 1028), якою, зокрема, було встановлені тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення КП «ЧЕРКАСИВОДОКАНАЛ» Черкаської міської ради на 2024 рік для споживачів, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, в розмірі:
- на централізоване водопостачання - 20,19 грн за 1 куб.м. (без податку на додану вартість);
- на централізоване водовідведення - 17,09 грн за 1 куб.м. (без податку на додану вартість);
та постановою НКРЕКП № 2321 від 24.12.2024 (Постанова № 2321), якою були встановлені тарифи на 2025 рік, для споживачів, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, в розмірі:
- на централізоване водопостачання - 22,39 грн за 1 куб.м. (без податку на додану вартість);
- на централізоване водовідведення - 19,54 грн за 1 куб.м. (без податку на додану вартість).
Позивач зазначив, що вартість отриманих відповідачем послуг у спірному періоді має нараховуватись та сплачуватись саме за вказаними тарифами, тому відповідач має сплатити суму залишку заборгованості за отримані послуги, в розмірі 482 246,92 грн.
Відповідач, заперечуючи проти застосування вказаного тарифу, зазначає, що має застосовуватися тариф, який встановлений Постановою НКРЕКП № 1028 від 28.05.2024 та Постановою № 2321 від 24.12.2024 для категорії споживачів - «населення», який у 2024 - 2025 роки становить на рівні:
- на централізоване водопостачання - 11,54 грн за 1 куб.м. (без податку на додану вартість);
- на централізоване водовідведення - 11,50 грн за 1 куб.м. (без податку на додану вартість).
Згідно з установчими документами видом діяльності відповідача є утримання та обслуговування житлового фонду засновника ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат», 01.01.2023 між ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат» та відповідачем було укладено договір оренди № 143, відповідно до якого ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат» як засновник та власник нерухомого майна передало в управління відповідача гуртожитки. Споживачем послуг є мешканці гуртожитків, тому оплата за такі послуги має справлятися на рівні тарифів, які діяли для категорії споживачів «населення», відповідно, відповідач сплачував рахунки з урахуванням тарифу як для населення.
При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що предметом позову є вимоги про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2024 по 31.01.2025 у розмірі 482 246,92 грн за договором.
ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ
7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Суд першої інстанції правомірно зазначив, що сторонами договору виступають два самостійних господарюючих суб`єкта: КП «Черкасиводоканал» (постачальник/ виконавець комунальної послуги) та ДП «РЕУ ЧШК» (споживач/ абонент), між якими виникли зобов`язальні правовідносини: у позивача поставити послугу із централізованого постачання та водовідведення через приєднану мережу, у відповідача отримати таку послугу та сплатити її вартість згідно з встановленим тарифом.
Щодо доводів апелянта про неправильно застосований розмір тарифу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Статтею 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Стаття 5 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» зазначає, що об`єктами правового регулювання у сфері питної води та питного водопостачання є суспільні відносини зокрема із питання формування тарифів на послуги централізованого водопостачання.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» № 1540 для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг НКРЕКП встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу.
Статтями 2, 5 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» визначено, що органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка застосовує такі засоби регуляторного впливу на суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, зокрема шляхом: встановлення тарифів на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках (частина 1 стаття 5 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг»).
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що у спірний період діяли такі тарифи централізованого водопостачання та водовідведення, що були встановлені Постановою НКРЕКП № 1028 від 28.05.2024, якою було встановлені тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення позивачу на 2024 рік, в розмірі: 
а) на централізоване водопостачання: споживачам, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 10,51 грн за 1 куб.м. (без податку на додану вартість); споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 20,19 грн за 1 куб.м. (без податку на додану вартість); 
б) на централізоване водовідведення: споживачам, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 11,32 грн за 1 куб.м. (без податку на додану вартість); споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 17,09 грн за 1 куб.м (без податку на додану вартість).
Положеннями пункту 1.3 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10.03.2016 № 302 визначено, що:
споживачами, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення є ліцензіати, які придбавають в іншого ліцензіата питну воду з метою її подальшої реалізації споживачам та/або подають стічні води для централізованого водовідведення іншому ліцензіату за тарифами, розрахованими відповідно до глав 4 та 5 цього Порядку;
споживачами, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення є фізичні чи юридичні особи, які отримують або мають намір отримувати централізоване водопостачання та/або централізоване водовідведення.
Разом з цим, частиною першою статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
При цьому, індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
В цій частині обгурнтованими є доводи позивача, що відповідач віднесений до категорії споживачів, який не є суб`єктом господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення та підпадає під дію Тарифів, визначених п. 1 Постанови НКРЕКП № 1028 від 28.05.2024 та № 2321 від 24.12.2024, що встановлені для споживачів (юридичних осіб) які не є суб`єктом господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення.
Положеннями ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Разом з цим, матеріалами справи підтверджується, так згідно статуту відповідача метою його діяльності є отримання прибутку від господарської та іншої діяльності, а також організації належного обслуговування житлового фонду засновника ( п. 3.1 статуту). Види діяльності відповідача визначені п. 3.2. статуту.
Відповідно до договору оренди № 143 від 01.01.2023 р., укладеного між відповідачем та його засновником ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат», останній, як власник нерухомого майна передав у платне строкове володіння та користування відповідача на умовах оренди житлові приміщення, які розташовані за адресою: м. Черкаси, вул. Толстого, 15, Самійла Кішки, 197, вул. Добровольського, 27, вул. Волкова 17 та 19.
Пунктом 2.3 вказаного договору оренди сторони визначили, що орендар (відповідач) самостійно або через відповідну організацію сплачує плату відповідним підприємствам за фактично отримані комунальні послуги (водопостачання, каналізація, газ, енергопостачання, теплова енергія).
Отже, обґрунтованими є висновки суду першої інстанції, що гуртожитки перебувають у власності ПрАТ «ЧШК» та передані в володіння та користування відповідачу для здійснення управління.
Відповідно до довідки № 247 від 08.05.2023 гуртожитки перебувають на балансі ПрАТ «ЧШК» та обліковуються на балансовому рахунку № 10 як основні засоби, що є власністю підприємства ПрАТ «ЧШК».
Постановою КМУ № 498 від 20.06.2018 затверджено Примірне положення про користування гуртожитками (надалі - Положення), дія якого поширюється на всі гуртожитки незалежно від форми власності (п. 1 Положення).
Пунктом 15 Положення зазначено, що особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає:
витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами);
інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).
При цьому характер договірних правовідносин з надання послуг між позивачем та відповідачем відповідає за відповідною моделлю - договору з власником (користувачем) будівлі (приміщення у будівлі) про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення - до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуг виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (будівлі), відповідно до якого отримувачем такої послуги є безпосередньо власник (користувач) гуртожитків. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача, що застосування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення в контексті предмету даного спору та характеру спірних правовідносин має здійснюватися виходячи з умов укладених договорів та обраної моделі договірних відносин між виконавцем послуг та відповідним одержувачем послуги (юридичною особою, в управлінні (користуванні) якої перебувають відповідні гуртожитки та з якою укладено відповідний договір).
Правомірним є висновок суду першої інстанції, що мета укладення договору для кожної із сторін (зокрема для задоволення власних господарських потреб відповідача або використання отриманої послуги на інші цілі статутної діяльності, зокрема для забезпечення інших споживачів) не має принципового значення та не впливає на суб`єктний склад сторін договору та обраної моделі договірних правовідносин.
Тоді як підставою для застосуванням до споживача тарифу, який установлено для категорії «населення», є наявність індивідуальних договорів, стороною якого є споживач фізична особа (власник або співвласник житлового приміщення) або колективний договір, який укладений в інтересах споживачів фізичних осіб, як власників (співвласників) відповідних житлових приміщень.
А тому відхиляються доводи скаржника в цій частині та суд апеляційної інстанції зазначає, що до вказаних правовідносин мають застосовуватись тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення, які затверджені постановами НКРЕКП № 1028 (на 2024 рік) та № 2321 (на 2025 рік), у розмірі визначеному для споживачів, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, а саме у 2024 році: на централізоване водопостачання - 20,19 грн за 1 куб.м. (без податку на додану вартість); на централізоване водовідведення - 17,09 грн за 1 куб.м. (без податку на додану вартість) та у 2025 році: на централізоване водопостачання - 22,39 грн за 1 куб.м. (без податку на додану вартість); на централізоване водовідведення - 19,54 грн за 1 куб.м. (без податку на додану вартість). 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що в судовому засіданні 14.10.2025 скаржник підтвердив, що факт надання послуг відповідачу не заперечується та визнається в зазначеному позивачем обсязі. Тоді як спір стосується лише щодо розміру тарифу, який підлягає до застосування.  
Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2024 по 31.01.2025 у розмірі 482 246,92 грн за договором - правомірно було задоволено судом першої інстанції. Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права. В цій частині доводи скаржника відхиляються як необґрунтовані. 
З урахуванням наведеного, доводи апелянта в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції через необґрунтованість в розумінні ст. 74, 76, 80, 86, 269 ГПК України. Інші доводи скаржника фактично направлені на переоцінку правильно встановлених обставин справи, а тому відхиляються через безпідставність. Підстав для виходу за межі вимог та доводів апеляційних скарг - суд апеляційної інстанції в розумінні ч. 4 ст. 269 ГПК України не встановив.  
8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість заявлених до стягнення позовних вимог. Судом першої інстанції правильно застосовано наведені норми матеріального права.
Таким чином, на підставі ст.   2, 4, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст.   275, ст.   276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
9. Судові витрати
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарг, понесений скаржником судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на них в порядку ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. 2, 129, 269, ст. 275-276, ст. 281-283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату" Приватного акціонерного товариства "Черкаський шовковий комбінат" на рішення Господарського суду Черкаської області від 29.07.2025 у справі № 925/360/25 - залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 29.07.2025 у справі № 925/360/25 - залишити без змін.  
3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок та строки оскарження передбачені ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний текст постанови складено 20.10.2025.

Головуючий суддя                                                            О.М. Коротун 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                А.Г. Майданевич