ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4205/25  Номер провадження 33/814/852/25	Головуючий у 1-й інстанції Малтиз А. В.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 30 червня 2025 року,
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1  605 гривень 60 копійок судового збору.
За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні ним адміністративного правопорушення за таких обставин.
06 квітня 2025 року приблизно о 15 годині 11 хвилин по проїзду Ярославському, 4 у м. Кременчук водій ОСОБА_2 у порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував транспортним засобом «Mercedes Benz Sprinter», н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 30 червня 2025 року та закрити провадження у справі щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: наведені в оскаржуваній постанові висновки про те, що він ( ОСОБА_2 ) 06 квітня 2025 року керував транспортним засобом у стані сп`яніння не відповідають дійсності, а в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; поліцейськими було порушено його право на захист, передбачене ст.59 Конституції України та ч.1 ст.268 КУпАП, а саме не допущено адвоката при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП; на місці зупинки йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння та всупереч Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі – Інструкція), відмовлено у відібранні аналізу крові та проведення лабораторного дослідження; враховуючи надані до протоколу матеріали, наявні сумніви щодо доведеності його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , і його представник – адвокат Більда В.В., були належним чином повідомлені про місце, дату, час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явились і заявили клопотання про здійснення апеляційного розгляду за їх відсутності.
Суд апеляційної інстанції вивчив матеріали справи, проаналізував доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за  керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.
Вимогами п.2.9 «а» ПДР України унормовано, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №292512 06 квітня 2025 року приблизно о 15 годині 11 хвилин по проїзду Ярославському, 4 у м. Кременчук водій ОСОБА_2 у порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував транспортним засобом «Mercedes Benz Sprinter», н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння (а.с.1).
Наведені вище обставини підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з яких установлено, що 06 квітня 2025 року приблизно о 15 годині 11 хвилин по проїзду Ярославському, 4 у м. Кременчук Полтавської обл. водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Mercedes Benz Sprinter», н.з. НОМЕР_1 , і був зупинений поліцією. На вимогу поліцейського ОСОБА_2 як водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здроров`я, за результатом чого лікарем установлено перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння, про що надано відповідний медичний висновок. При цьому, поліцейським було роз`яснено   ОСОБА_2 : що вказані вище дії (керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння) є порушенням вимог п.2.9 «а» ПДР України та за їх вчинення передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП; права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Затим поліцією було здійснено оформлення відповідних матеріалів провадження щодо ОСОБА_2 та оголошено йому зміст протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.7).
Зафіксовані ж засобами об`єктивного контролю (відеозаписом) обставини також знаходять своє підтвердження в даних висновку медичного огляду КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» №221 від 06 квітня 2025 року, яким установлено перебування ОСОБА_2 , у тому числі під час керування автомобілем, у стані алкогольного сп`яніння (а.с.3).
Отже, наведені вище докази підтверджують зміст один одного й безперечно доводять вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Доводи апелянта про те, що поліцейськими було порушено його право на захист, передбачене ст.59 Конституції України та ч.1 ст.268 КУпАП, а саме не допущено адвоката при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, є неспроможними.
Так, із даних безперервної відеофіксації вбачається, що поліцейським було роз`яснено  ОСОБА_2  його права, передбачені ст.63 Конституцією України, ст.268 КУпАП, у тому числі право на юридичну допомогу фахівця в галузі права. На запитання поліцейського ОСОБА_2  підтвердив те, що не бажає скористатись зазначеними вище правами, передбаченими ст.268 КУпАП. Протягом усього часу з моменту зупинки транспортного засобу й до закінчення оформлення матеріалів провадження та доставки  ОСОБА_2  назад на місце зупинки він жодним чином не зазначав поліції про те, що потребує юридичної допомоги, зокрема, залучення йому адвоката, відповідно не залучав адвоката та не здійснював заходи щодо цього, адвокат на місце події та в медичний заклад не прибував, що спростовує вказані вище доводи апеляційної скарги. 
Позбавлені підстав і аргументи апелянта, які зводяться до того, що йому було відмовлено у відібранні аналізу крові та проведення лабораторного дослідження, оскільки, по-перше, ОСОБА_2 протягом усього часу не порушував питання про відібрання в нього цих зразків і проведення лабораторного дослідження, що само по собі вже унеможливлює факт відмови від вчинення таких дій, по-друге, обов`язковість проведення лабораторного дослідження пов`язується виключно з випадками визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, а не алкогольного сп`яніння, як це має місце за обставин справи, яка є предметом розгляду (п.7 розділу ІІІ Інструкції), по-третє, визначення методів медичного огляду обстежуваної особи та достатність даних для надання відповідного висновку належить до компетенції лікаря. Разом із тим, порушень порядку проведення лікарем огляду ОСОБА_2 у закладі охорони здоров`я, що ставили би під сумнів допустимість і дійсність огляду, не встановлено. Зазначений вище висновок складений компетентним лікарем закладу охорони здоров`я (КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування»)  ОСОБА_4 за результатами медичного огляду ОСОБА_2 у межах повноважень лікаря за правилами, передбаченими Розділом ІІІ Інструкції.
Усупереч доводам апелянта, зміст відеозапису підтверджує те, що в ході проведення огляду ОСОБА_2 у медичному закладі лікарем було проведено заміри кількості проміле алкоголю в крові ОСОБА_2 із використанням спеціального технічного засобу (алкотестера), досліджувалась клініка сп`яніння обстежуваної особи шляхом проведення відповідних тестів, замірів, візуального огляду та виконання рухів (зокрема, перевірка стійкості в позі Ромберга й слідування за визначеним предметом, який рухався, виконання пальце-носової проби).
У ході огляду лікарем, зокрема, встановлено те, що в ОСОБА_2 були, серед іншого: запах алкоголю з порожнини рота, виражена нестійкість, хиткість у позі Ромберга. За результатами застосування спеціального технічного приладу зафіксовано 1, 81 проміле алкоголю в крові ОСОБА_2 і через певний проміжок часу – 1, 2 проміле алкоголю в його крові. На підставі всіх отриманих під час огляду даних у їх сукупності лікарем і було надано висновок про перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає об`єктивних підстав ставити під сумнів обрані компетентним лікарем методи при здійсненні огляду та встановлені у висновку результати.
Твердження апелянта про те, що на місці зупинки йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння є необгрунтованими, оскільки згідно з даними відеозапису після зупинки ОСОБА_5  поліцейський повідомив йому про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, й висунув  ОСОБА_5  вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку: як на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу (алкотестера «Драгер»), який здійснюється поліцейським, так і в медичному закладі. На вказані вище вимоги  ОСОБА_2  виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння саме в медичному закладі, а не на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу. Перебування ж ОСОБА_2 у ході виконання функцій водія в стані алкогольного сп`яніння поза розумним сумнівом підтверджено висновком медичного огляду, підстав не довіряти якому, як установлено вище, не має.
Зазначене вище випливає також із того, що лікарем у ході проведення медичного огляду два рази через певний інтервал часу застосовувався спеціальний технічний засіб для вимірювання кількості проміле алкоголю в крові ОСОБА_5 (алкотестер), результати якого склали 1, 81 та 1, 20 проміле алкоголю в крові, тобто було використано аналогічний прилад (алкотестер), за допомогою якого проводиться огляд водія на стан алкогольного сп`яніння поліцією на місці зупинки транспортного засобу і цей прилад зафіксував значне перевищення гранично допустимої норми кількості проміле алкоголю в крові водія (норма - не більше 0, 2 проміле). При цьому, під час огляду поліцейським технічний засіб застосовується один раз, а лікарем за обставин цієї справи його застосовано два рази, що є додатковою гарантією достовірності отриманих результатів. Отже, й апелянтом не обґрунтовано, яким чином використання технічного приладу на місці події поліцейським, а не лікарем у медичному закладі, вплинуло би на встановлення факту перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння.
Так, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я нарівні з таким оглядом поліцейським на місці події прямо передбачено положеннями КУпАП, Інструкції та радше спрямоване на забезпечення більш повного й неупередженого дослідження стану обстежуваної особи лікарем з відповідними кваліфікацією та фахом.
Таким чином, доводи апелянта, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.
Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 є водієм (водійське посвідчення серії НОМЕР_2 ), що підтверджується даними довідки ВАП БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП та не оспорюється в апеляційній скарзі (а.с.6).
Таким чином, суд першої інстанції, як наслідок, правильно наклав на ОСОБА_2 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка має безальтернативний характер.
Накладене на ОСОБА_2 стягнення за своїм видом і розміром відповідає положенням ст.23, 33 КУпАП.
Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 30 червня 2025 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                 О.М. Корсун