справа № 756/12709/24
провадження № 22-ц/824/10533/2025
головуючий у суді І інстанції Примак-Березовська О. С.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
         28 жовтня 2025 року                                                                             м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Приходька К.П., Журби С.О.
за участю секретаря судового засідання - Івкової Д.Л.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:
 
У вересні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, що утворилася внаслідок невиконання зобов`язання за умовами договорів № 6860994 від 14 липня 2023 року, № 4226657 від 15 липня 2023 року, №766322143 від 12 листопада 2023 року та № 103007480 від 22 липня 2023 року, укладених між ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 (далі - Боржник) про надання позики та споживчого кредиту на загальну суму 95 348, 10 грн.
В обґрунтування вимог зазначав, що між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ»; Фактор) та «Авентус Україна», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Мілоан» (далі - Клієнтами) укладено договори факторингу від 13 лютого 2024 року №13022024, 14 червня 2021 року № 14/06/21 та 28 листопада 2023 року №28112023 відповідно, у зв`язку з чим позивач отримав право грошової вимоги до відповідача.
Стверджував, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 зобов`язань за вказаними договорами утворилась заборгованість зі сплати кредиту, відсотків та комісії, які позивач, як Фактор просив стягнути з відповідача, як Боржника.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 12 березня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у розмірі 95 348  грн 10 коп. та 3 028  грн судового збору.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_2  звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнувши за кредитним договором № 6860994 тіло кредиту у розмірі 12 000 грн та 7 440 відсотків та за кредитним договором № 103007480 тіло кредиту у розмірі 2 000 грн та 1 810 відсотків, в решті вимог відмовити повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що договір № 6860994 на суму 26 805,60 грн містить завищену відсоткову ставку у розмірі 1,99 % за кожен день такого користування. За умови, що основна сума кредиту становить 12 000 грн позивач вимагає повернення грошових коштів у розмірі 14 805, 60 грн за відсотками. Вважає, що така вимога є необґрунтованою, завищеною та не підлягає задоволенню, оскільки законна сума стягнення відсотків за кредитним договором № 6860994 становить 7 440 грн. Вказує, що оскільки надання коштів з умовою сплати процентів - це фінансова послуга, яка потребує наявності ліцензії відповідно до Закону України від 12.07.2001 р. №2664-111 «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків Фінансових послуг», то кошти в позику під процент або в кредит можуть надавати лише фінустанови - резиденти або нерезиденти, на яких вимога щодо отримання ліцензії для надання таких послуг на території України не поширюється.
Щодо кредитного договору №4226657зазначає, що строк кредитування за договором становить 5 днів, а основна сума кредиту - 12 000 грн. Умовами договору передбачено базову процентну ставку: за перший день користування кредитом - 3,09% та за кожен наступний день до дати повернення - 2,50%, тому нараховані відсотки мали б складати за перший день - 370,80 грн, за наступні 4 дні - 300 грн, що усього складає 1 570,80 грн.
Зауважує, що встановлена договором процентна ставка перевищує допустимі законодавчі норми, оскільки відповідно до чинного законодавства базова ставка не повинна перевищувати 1% на день. За таких умов загальна сума нарахованих відсотків мала б складати 628,32 грн замість 1 570,80 грн, а тим більш не 28 050 грн.
Вважає, що заявлена позивачем сума заборгованості за відсотками значно перевищує обґрунтовані розрахунки.
Звертає увагу, що даний договір факторингу був підписаний 14 червня 2021 року між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», а договір позики №4226657 між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено 15 липня 2023 року. Тобто, TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підписали договір факторингу ще до самого існування кредиту, що унеможливлює його передачу.
Щодо кредитного договору №76632143 зазначає, що строк кредитування за договором становить 10 днів, а сума тіла кредиту становить 6 000 гривень. Умовами договору фіксована процентна ставка становить 2,5%, проте вона є значно завищеною. Враховуючи положення Закону України № 9422 та наведені розрахунки, законна сума відсотків за кредитним договором становить 600 грн, а загальна сума зобов`язань - 6 600 гри (6 000 грн - тіло кредиту та 600 грн - законні відсотки). Вимога позивача щодо стягнення 14 862,50 грн відсотків суперечить законодавству, оскільки нарахована сума значно перевищує законну суму відсотків.
Також вказує, що аналогічно до ситуації з попереднім договором, договір факторингу між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений 14 червня 2021 року, а договір позики №76632143 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено 12 листопада 2023 року, тобто TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підписали договір факторингу ще до самого існування кредиту, що унеможливлює його передачу.
Щодо кредитного №103007480 вказує, що сума тіла кредиту становить відповідно до умов договору фіксована процентна ставка 3% проте вона є значно завищеною. Враховуючи положення Закону України № 9422 та наведені розрахунки, законна сума відсотків за кредитним договором становить 1 810 грн загальна сума зобов`язань - 3 810 грн, а саме 2 000 грн тіло кредиту та 1 810 грн законні відсотки.
Також звертає увагу, що позивачем не зазначено: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; матеріали справи не містять доказів (поштових квитанцій) направлення позивачем досудових вимог про необхідність сплати простроченої заборгованості.
Наголошує, що не було повідомлено про зміну сторони Кредитора по договорах факторингу укладених між ТОВ «Авентус України», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів».
Також наголошує, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту, тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними.
27 травня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Дергунової А.В., в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Вказує, що відповідачем умови Кредитного договору не виконувались отже нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов Кредитного договору є правомірним, а відповідач жодним чином не позбавляється від обов`язку виконання умов Кредитного договору та погашення заборгованості в повному обсязі.
Зазначає, що Верховним Судом в постанові від 28 жовтня 2020 року у справі              № 910/10963/19 наголошено, що доказом переходу прав за зобов`язанням до нового кредитора є відповідний правочин щодо відступлення прав вимоги у зобов`язанні [...], а не документи, що засвідчують права, які передаються.
Звертає увагу, що чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх вимог, в той же час це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності. В даному випадку предмет права вимоги визначається Договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, однак перехід права вимоги до Боржників здійснюється за Реєстрами права вимоги, які відповідно, можуть бути укладені після укладення Договору факторингу (в даному випадку Реєстру боржників №21 від 20 березня 2024 року та Реєстру боржників №22 від 11 квітня 2024 року).
Вказує, що позивач надав суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт переходу права грошової вимоги від первісних кредиторів до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відносно договорів.
В судове засідання сторони не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, що підтверджується звітом про доставку поштової кореспонденції суду.
На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.
Так, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, а відповідач не надав переконливих доказів на підставу своїх заперечень проти позову.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з урахуванням наступного.
Судом встановлено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» є фінансовою установою та має відповідну ліцензію на надання послуг з факторингу згідно з вимогами Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», про що свідчить Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 23 березня 2017 року № 691 (а.с. 74).
Щодо Договору № 6860994:
14 липня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту № 6860994, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 12000, 00 грн, 363 дні та зобов`язався повернути суму кредиту та сплатити проценти за користування ним за стандартною процентною ставкою у 1,99 % та зниженою у 1,692 %, з періодичністю погашення процентів - кожні 3 дні (пункти 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5.1, 1.5.2 Договору; а.с. 8).
Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів їх розміром та періодичністю внесення, здійснюється згідно з графіком платежів (пункт 5.1 Договору; а.с. 10).
У відповідності до пункту 5 Паспорту споживчого кредиту та Таблиці обчислення його загальної вартості для споживача кількість платежів - 121, за стандартною ставкою на весь строк користування кредитом - 716, 40 грн за кожний платіж, а з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, перший платіж становить 608,94 грн, наступні - 716,40 грн, кожні 3 дні (а.с. 13-16).
Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 6860994, сума непогашеного зобов`язання, у межах строку нарахування процентів, передбаченого у Договорі, становить 12 000,00 грн за тілом кредиту та 14805,6 грн відсотків, а всього 26805,6 грн (а.с. 21) .
13 лютого 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 13022024, у відповідності до умов якого Клієнт передає (відступає) Фактору за плату належні йому права вимоги, а останній приймає належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 17-18).
Згідно з Актом прийому-передачі та Витягу з Реєстру боржників від 13 лютого 2024 року до Договору факторингу № 13022024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором споживчого кредиту № 6860994, в сумі 26 805,60 грн (а.с. 19-20).
Щодо Договору № 4226657:
15 липня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 4226657, відповідно до якого позикодавець зобов`язався передати у власність позичальника грошові кошти в сумі 12000 грн, шляхом перерахування на банківський рахунок із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, строком на 5 днів, а останній зобов`язався повернути таку ж суму у день закінчення строку позики та сплатити проценти у розмірі 3,09 % базової фіксованої ставки за перший день користування позикою та 2,50 % з другого дня користування такою (пункти 1, 2 Договору; а.с. 27-30).
Згідно з пунктом 4 цього Договору проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики, виходячи із строку фактичного користування Позикою та до повного погашення заборгованості за Договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування Позикою, визначеною Договором/додатковими угодами.
Пунктом 5.5 Договору передбачено, що позичальник попереджений, що у випадку неналежного виконання зобов`язання за договором Позикодавець має право без згоди Позичальника передати свої права кредитора (відступити право вимоги).
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21 (зі змінами, передбаченими Додатковими угодами № 2 від 28 липня 2021 року і № 21 від 20 березня 2024 року), у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, про що складено відповідний Акт прийому-передачі Реєстру боржників № 21 (а.с. 31-35).
Згідно з Витягом з Реєстру боржників № 21 до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 4226657, в сумі 40 050,00 грн (а.с. 36).
Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 4226657, сума непогашеного зобов`язання, у межах строку нарахування процентів, передбаченого у пункті 5.5 Договору (90 днів), становить 12 000 грн наданої позики та 28 050 грн відсотків, а всього 40 050 грн (а.с. 37).
Щодо Договору № 76632143:
12 листопада 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 76632143, відповідно до якого (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою від 13 листопада 2023 року) позикодавець зобов`язався передати у власність позичальника грошові кошти на загальну суму 6000 грн, шляхом перерахування на банківський рахунок із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, строком на 10 днів, а останній зобов`язався повернути таку ж суму у день закінчення строку позики та сплатити проценти у розмірі 2,5 % фіксованої процентної ставки (пункти 1, 2 Договору; а.с. 38-42).
Згідно з пунктом 4 цього Договору проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики, виходячи із строку фактичного користування Позикою та до повного погашення заборгованості за Договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування Позикою, визначеною Договором/додатковими угодами.
Пунктом 5.5 Договору передбачено, що позичальник попереджений, що у випадку неналежного виконання зобов`язання за договором Позикодавець має право без згоди Позичальника передати свої права кредитора (відступити право вимоги).
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21 (зі змінами, передбаченими Додатковою угодою № 22 від 11 квітня 2024 року), у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, про що складено відповідний Акт прийому-передачі Реєстру боржників (а.с. 31-44).
Згідно з Витягом з Реєстру боржників № 22 до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 76632143, в сумі 20 862, 50 грн (а.с. 45).
Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 76632143, сума непогашеного зобов`язання, у межах строку нарахування процентів, передбаченого у пункті 5.5 Договору (90 днів), становить 6000 грн наданої позики та 14 862, 5 грн відсотків, а всього 20 862, 50 грн (а.с. 46).
Щодо Договору №103007480:
22 липня 2023 року між ТОВ «Мілован» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №103007480, відповідно до якого останній отримав 2000 грн строком на 91 днів, з умовами пільгового періоду погашення у 1 день та 90 днів поточного періоду, та зобов`язався суму кредиту зі сплатою процентів у розмірі 1,5 % у пільговий період (30 грн) та 3 % у поточний період (5400 грн) від фактичного залишку за кожен день користування кредитом, а також сплатити комісію у 200 грн (1.1-1.6, 2.1-2.2.3 Договору; а.с. 52-53).
Пунктом 1.5.1 Договору передбачена комісія у розмірі 200 грн одноразово в момент видачі кредиту.
Згідно з пунктом 3.2.6 цього Договору кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб у будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника.
28 листопада 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 28112023, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, про що складено відповідний Акт прийому-передачі Реєстру боржників (а.с. 60-63).
Згідно з Витягом з Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 28112023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги за договором позики №103007480, що складається з 2000 грн основної суми боргу та 5430 грн заборгованості за відсотками (станом на день відступлення права вимоги, тобто 28 листопада 2023 року), а всього згідно розрахунку заборгованості - 7630, 00 грн(а.с. 64).
Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 103007480, сума непогашеного зобов`язання, у межах строку нарахування процентів, передбаченого у Договорі (91 день), становить 2000 грн за тілом кредиту та 5430 грн відсотків, а всього 7630 грн (а.с. 65).
Як вбачається з усіх зазначених договорів позики та споживчого кредиту, такі укладено із використанням електронного підпису ОСОБА_1 , який не спростував обставину укладення кредитних угод.
Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача, як Боржника перед позивачем, як Фактором - становить 95 348, 10 грн, що підтверджується вказаними договорами та відповідними розрахунками, які нараховані на дату відступлення права вимоги за договорами факторингу.
Відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до вимог статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до частини 3 статті 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно з вимогами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина 2 статті 509 ЦК України).
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (статті 510 ЦК України).
Статтею 516 ЦК передбачено, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За приписами частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідальність за порушення грошового зобов`язання визначена статтею 625 ЦК України. Частинами 1 і 2 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.
Вимогами статей 1047 та 1055 ЦК України передбачено, що договір позики та кредиту укладаються у письмовій формі, якщо позикодавець є юридична особа. При цьому абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до частини 2 і 3 статті 18 Закону України «Про споживче кредитування» відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу. До нового кредитора переходять передбачені цим Законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки).
Враховуючи зазначені положення чинного законодавства, суд першої інстанції правильно вважав доведеним факт правомірного відступлення права вимоги за борговими зобов`язаннями ОСОБА_1 перед зазначеними фінансовими установами, оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» має відповідну ліцензію та у належний спосіб набув такі права.
Доводи апеляційної скарги про те, що товариства підписали договір факторингу ще до самого існування кредиту, що унеможливлює його передачу не заслуговують на увагу, оскільки договір факторингу може бути підписаний до фактичного виникнення кредитів (дебіторської заборгованості), оскільки факторинг - це купівля права грошової вимоги, яке може виникнути в майбутньому, відповідно до умов договору факторингу, який за своєю природою є змішаним договором, що поєднує купівлю-продаж права вимоги та надання фінансування. 
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не заперечує та визнає укладення кредитних договорів, узгодження умов щодо нарахування відсотків та факту отримання грошових коштів у заявленому позивачем розмірі.
При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів погашення відповідачем заборгованості перед первісними Кредиторами та/або Фактором, що порушує право останнього.
Одним із доводів апеляційної скарги є незгода відповідача з розміром відсоткової ставки, а саме неправильне нарахування відсотків з вимогою застосувати формулу, виходячи з розміру 1% мінімального розміру денної процентної ставки за кредитом з посиланням на ЗУ «Про споживче кредитування».
Колегія суддів вважає, що відхиляючи доводи відповідача в цій частині суд першої інстанції правильно послався на те, що редакція ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», набула чинності лише 22 листопада 2023 року на підставі Закону «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX, а тому оскільки процентна ставка за користування кредитом та позикою визначена безпосередньо у договорах, істотні умови яких погодженні сторонами на дату підписання - 14 липня 2023 року, 15 липня 2023 року,12 листопада 2023 року та 22 липня 2023 року відповідно. Тому в силу принципу дії закону в часі, редакція цієї статті не може розповсюджуватися на правовідносини, які виникли до набуття чинності Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року.
Колегія суддів звертає увагу, що частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Суд правильно вважав, що така сума заборгованості за відсотками виникла саме у зв`язку з неналежним виконанням основного зобов`язання за вказаними договорами та істотного прострочення відповідних сплат боргу, а тому доводи відповідача про завищену процентну ставку, є непереконливими і такими, що суперечать змісту та суті даних правовідносин.
Крім того, суд правильно визнав необґрунтованими заперечення відповідача щодо днів нарахування відсотків за вказаними зобов`язаннями, оскільки: за Договором № 6860994, сплата відсотків розрахована на 121 платіж, з фіксованою ставкою та періодичністю 3 дні; за Договорами № 4226657 і № 76632143 проценти нараховувалися щоденно, виходячи зі строку фактичного користування позикою, проте не довше 90 календарних днів; за Договором №103007480 проценти нараховувалися щоденно, від фактичного залишку за кожен день користування кредитом, проте не довше 91 календарного дня. Саме виходячи із таких строків та передбачених у договорах відсоткових ставках фінансові установи здійснювали нарахування спірних процентів за користування коштами.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені ст.376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами розгляду справи колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом, відтак підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                                                                 Т.О. Писана
 
Судді                                                                              К.П. Приходько
 
                                                                                        С.О. Журба