ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22 жовтня 2025 року
м. Київ
 
справа № 499/1008/22
провадження № 61-2242св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
судді-доповідача - Ситнік О. М.,
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Сердюка В. В., Фаловської І. М.
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 01 лютого 2024 року в складі судді Кравчука О. О. постанову Одеського апеляційного суду від 14 січня 2025 року в складі колегії суддів Назарової М. В., Кострицького В. В., Лозко Ю. П.
 
усправі за позовом ОСОБА_1 до Іванівської селищної ради Одеської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним,скасування рішення, скасування державної реєстрації та
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовної заяви
 
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив та просив:
- визнати протиправними та скасувати рішення ХVІ сесії VIII скликання
від 16 грудня 2021 року № 754-VIII Іванівської селищної Одеської області про передачу безоплатно у власність ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за адресою: Одеська обл., Березівський (раніше Іванівський) р-н, Іванівська селищна рада (за межами населеного пункту);
- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 1,7538 га з кадастровим номером 5121880700:01:001:1245, яка розташована за адресою: Одеська обл., Березівський (раніше Іванівський) р-н, Іванівська (раніше Білчанська сільська рада) селищна рада, (за межами населеного пункту) способом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію земельної ділянки;
- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 2,0775 га з кадастровим номером 5121880700:01:001:1243, яка розташована за адресою: Одеська обл., Березівський (раніше Іванівський) р-н, Іванівська (раніше Білчанська сільська рада) селищна рада, (за межами населеного пункту) способом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію земельної ділянки;
- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 1,783 га з кадастровим номером 5121880700:01:001:1246, яка розташована за адресою: Одеська обл., Березівський (раніше Іванівський) р-н, Іванівська (раніше Білчанська сільська рада) селищна рада, (за межами населеного пункту) способом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію земельної ділянки;
- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,4436 га з кадастровим номером 5121880700:01:001:1247, яка розташована за адресою: Одеська обл., Березівський (раніше Іванівський) район, Іванівська (раніше Білчанська сільська рада) селищна рада, (за межами населеного пункту) способом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію земельної ділянки.
Зазначав, що йому на праві приватної власності належить нежитлова будівля- корівник № 8, розташований за адресою:     Одеська обл . , Іванівський р - н, Білчанська сільська рада, комплекс будівель та споруд № 7 .
08 лютого 2019 року він звернувся до Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області з заявою про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель колективної власності Колективногосільськогосподарського підприємства (далі - КСП) «Перемога», яка розташована за адресою: Більчанська сільська рада Іванівського р-ну Одеської обл., комплекс будівель та споруд    № 7, будинок 7 , площею 7 га Більчанська сільська рада рішенням від 12 лютого 2019 року № 352-VII надала йомудозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 7 га в довгострокову оренду строком на 49 років. Отримавши дозвіл, він замовив та розробив проєкт землеустрою, подав заяву про затвердження проєкту відведення земельної ділянки площею 6,0579 га, якій присвоєно кадастровий номер 5121880700:01:001:1515. Він неодноразово звертався до Іванівської селищної ради Одеської області (правонаступника Білчанської сільської ради) з проханням надати інформацію щодо розгляду заяви, на що йому в усній формі повідомлялося пронеможливість розгляду заяви через проведення реорганізації Більчанської сільської ради шляхом приєднання до Іванівської селищної ради. 
Після завершення процедури реорганізації йому було запропоновано подати до Іванівської селищної ради Одеської області клопотання про внесення змін до рішення сесії Більчанської сільської ради Іванівського району Одеської області в частині зміни розміру земельної ділянки з 6,0579 на 4,25 га. Він подав адміністративний позов про визнання дій протиправнимита зобов`язання вчинити певні дії, оскільки рада не розглянула відповідну заяву; під час розгляду адміністративної справи стало відомо, що радарішенням від 09 липня 2020 року №212-VIII надаладозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2  для ведення особистого селянського господарства із земель колективної власності за межами с. Білки на території Іванівської селищної ради Одеської області. Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 12 серпня 2022 року частково задовольнив його позовні вимоги: визнав протиправною бездіяльність Іванівської селищної ради в розгляді заяви від 03 листопада 2020 року про затвердження проєкту землеустрою про відведення земельної ділянки в оренду, та зобов`язав раду у встановленому законом порядку розглянути його заяву. 
Іванівська селищна рада Одеської області рішенням від 16 грудня 2021 року                     № 716-VIII відмовила йому в затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду; і одночасно рішенням від 16 грудня                  2021 року № 754-VIII передала у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,4436 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Одеська обл., Березівський (раніше Іванівський) р-н, Іванівська селищна рада (за межами населеного пункту).
Він дізнався, що в Державному земельному кадастрі відсутні відомості про земельну ділянку площею 6,0579 га з кадастровим номером 5121880700:01:001:1515, на яку він претендував, з причин її поділу на земельні ділянки 5121880700:01:001:1245, площею 1,7538 га, 5121880700:01:001:1243 площею 2,0775 га, 5121880700:01:001:1246 площею 1,783 га, 5121880700:01:001:1247 площею 0,4436 га.   ОСОБА_2  здійснив поділ земельної ділянки 5121880700:01:001:1515 на декілька земельних ділянок, а також передав іншим особам у власність або користування земельні ділянки з числа новоутворених, чим порушив його інтереси та правомірні очікування.
Короткий зміст рішень судів першої, апеляційної інстанцій
01 лютого 2024 року рішенням Іванівського районного суду Одеської області в задоволенні позову відмовлено.
14 січня 2025 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Іванівського районного суду Одеської області від 01 лютого 2024 року залишено без змін.
Судові рішення мотивовані тим, що   ОСОБА_1 і  ОСОБА_2  як власники будівель № 6 , № 8  за відсутності згоди між ними щодо розподілу землі мають право на отримання у власність чи користування певної частини земельної ділянки, яка розташована під відповідною нежитловою будівлею та необхідна їм для її обслуговування, а також здійснення іншої діяльності. Визнане в судовому порядку незаконним зволікання ради з прийняттям рішення про надання                   ОСОБА_1 земельної ділянки в оренду не може бути єдиною, достатньою підставою для визнання протиправним та скасування рішення про передачу землі відповідачевіта державної реєстрації земельних ділянок. Оспорюваним рішенням ради ОСОБА_2 передана безоплатно у власність лише земельна ділянка з кадастровим номером 5121880700:01:001:1247, площею 0,4436 га. Позивач не позбавлений можливості отримати в користування не передані  іншим особам земельні ділянки з кадастровими номерами: 5121880700:01:001:1245, площею 1,7538 га, 5121880700:01:001:1243, площею 2,0775 га, 5121880700:01:001:1246, площею 1,783 га, а також інші земельні ділянки з всього масиву земель колишнього КСП «Перемога». Позивачу повідомлено, що він має право на оренду земельної ділянки орієнтовною площею 2,8 га, проте Іванівська селищна рада не заперечує на збільшення розміру земельної ділянки до 4,25 га. Суд не встановив обставин, які б свідчили, що позивач має об`єктивні перешкоди щодо отримання в користування земельних ділянок 5121880700:01:001:1246, 5121880700:01:001:1243, 5121880700:01:001:1245, загальною площею 5,6143 га. Судом не встановлено фактичних даних суттєвого неконкурентного надання певної частини земельної ділянки у власність відповідача  ОСОБА_2 за наявності двох бажаючих, які б очевидно свідчили про незастосування під час прийняття рішення загальних засад цивільного судочинства, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
17 лютого 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 01 лютого 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 14 січня 2025 року, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що в Іванівській селищній раді відсутній детальний план території колишнього КСП «Перемога». Однак рада здійснила поділ єдиного масиву земель КСП «Перемога» з порушенням, зокрема, його прав як власника, який не надавав згоди на такий поділ. 
Він є засновником та головою Селянського (фермерського) господарства                       (далі - СФГ) «Ластівка» (ЄДРПОУ 30879577), яке визнано критично важливим в галузі сільського господарства національної економіки в особливий період.                  СФГ «Ластівка» використовує будівлі, розташовані на території колишнього КСП «Перемога» (земельній ділянці, яку він просив надати в оренду), для господарської діяльності з 2010 року, тому земельна ділянка необхідна для розвитку підприємства і встановлення виробничих потужностей. 
Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 не відповідає вимогам закону. 
Суди не врахували правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 29 вересня 2020 року в справі № 688/2908/16-ц, від 08 листопада 2021 року в справі № 712/8720/20, від 26 січня 2022 року в справі № 700/317/20,                                     від 28 березня 2023 року в справі № 700/313/20, від 19 квітня2023 року в справі № 587/235/22, від 20 грудня 2023 року в справі № 363/3206/20, від 20 листопада 2024 року в справі № 695/1039/22. 
Позиція інших учасників справи 
Відзив на касаційну скаргу не надходив. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлова будівля - корівник № 8, розташований за адресою:     Одеська обл . , Іванівський р - н, Білчанська сільська рада, комплекс будівель та споруд № 7 .
ОСОБА_2 належить нежитлова будівля - корівник, розташований за адресою: 
корпус 4, комплекс будівель та споруд № 6, Білчанська сільська рада, Іванівський р-н, Одеська обл. Земельна ділянка , поділ якої оскаржує позивач ОСОБА_1 , належить до масиву земель, на яких розташований комплекс будівель та споруд колишнього                         КСП «Перемога», що належить на праві власності різним особам, зокрема й сторонам - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Землі колишнього КСП «Перемога» не були розподілені в установленому законом порядку, оскільки власники будівель та споруд не досягли такої згоди, а більшість власників взагалі не висловлювала бажання отримати земельні ділянки у власність чи користування, у разі погодженого їх розподілу.
Білчанська сільська рада Іванівського району Одеської області рішенням                          від 12 лютого 2019 року № 352-VІІ «Про передачу земельної ділянки в оренду» надала ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення в довгострокову оренду строком на 49 років земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель колективної власності колишнього КСП «Перемога», розташованої за адресою: Білчанська сільська рада Іванівського району Одеської області, комплекс будівель та споруд № 7, будинок 7 (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 7 га із земель цільовим призначенням для ведення товарного виробництва.
Іванівська селищна рада Одеської області рішенням від 09 липня 2020 року                        № 212-VIII надала дозвіл ОСОБА_2 власним коштом розробити проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність земельної ділянки площею 0,8 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної (колективної) власності за межами с. Білки на території Іванівської селищної ради Іванівського району Одеської області.
Іванівська селищна рада Одеської області в листі від 10 березня 2021 року зазначила, що заява ОСОБА_1 щодо затвердження проєкту землеустрою                     від 03 листопада 2020 року зареєстрована 03 листопада 2020 року за вхідним номером Ч-606-02. Питання про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду позивачу на розгляд сесії не вносилось, оскільки згідно з пунктом 4 статті 120 Земельного кодексу (далі - ЗК) України  у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, будівлі та споруди. Земельна ділянка загальною площею 14,7 га перейшла в користування 12 власників будівель та споруд і підлягає пропорційному розподілу між ними відповідно до часток права власності на споруди. Позивач згідно з розрахунком має право на оренду земельної ділянки орієнтовною площею 2,8 га. Іванівська селищна рада не заперечує на збільшення розміру земельної ділянки орієнтовною площею до 4,25 га та запропонувала позивачу ОСОБА_1 подати клопотання про внесення змін до рішення Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області від 12 лютого 2019 року № 352-VІІ в частині зміни розміру земельної ділянки з 6,0579 га на 4,25 га.
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 12 серпня 2022 року частково задовольнив позовну заяву позивача ОСОБА_1 до Іванівської селищної ради Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Визнав протиправною бездіяльність Іванівської селищної ради Одеської області в розгляді заяви позивача від 03 листопада 2020 року про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею орієнтовно 6,0579 га сільськогосподарського призначення із земель колективної власності колишнього КСП «Перемога», розташованої за адресою: Білчанська сільська рада Іванівського району Одеської області, комплекс будівель та споруд № 7, будинок 7 . Зобов`язав Іванівську селищну раду Одеської області у встановленому законом порядку розглянути заяву позивача про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею орієнтовно 6,0579 га сільськогосподарського призначення із земель колективної власності колишнього КСП «Перемога», розташованої за адресою: Білчанська сільська рада Іванівського району Одеської області, комплекс будівель та споруд № 7 , будинок 7 та прийняти відповідне рішення.
Іванівська селищна рада Одеської області рішенням від 16 грудня 2021 року                    № 716-VIII відмовила ОСОБА_1 в затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Одеська обл., Іванівський р-н, Білчанська сільська рада, комплекс будівель та споруд № 7 (за межами населеного пункту).
Іванівська селищна рада Одеської області рішенням від 16 грудня 2021 року                    № 697-VIII затвердила проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства за адресою: Одеська обл., Березівський (Іванівський) р-н, Іванівська селищна рада (за межами населеного пункту); передала безоплатно у власність                            ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,4436 га, кадастровий номер 5121880700:01:001:1247, для ведення особистого селянського господарства.
Іванівська селищна рада Одеської області рішенням від 16 грудня 2021 року                       № 754-VIII надала дозвіл ОСОБА_2 власним коштом розробити проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 25 років, орієнтовною площею 0,20 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під господарськими будівлями і дворами за адресою: Одеська обл., Іванівський р-н, Білчанська сільська рада, комплекс будівель та споруд № 6, корпус (за межами населеного пункту).
Відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 229573, 229591, 313641 свідчать, що право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 5121880700:01:001:1246, 5121880700:01:001:1243, 5121880700:01:001:1245 не зареєстроване.
Позиція Верховного Суду
Касаційне провадження в справі відкрито з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України.
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
 
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вивчив матеріали справи, перевірив доводи касаційної скарги та виснував, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, з огляду на таке. 
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.
 
Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
 
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція)).
Поняття «суд, встановлений законом» стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04).
 
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
 
Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.
 
За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
 
З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.
 
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
 
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.
 
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
В абзаці першому частини першої статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до частин першої, другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Статтею 20 ГПК України встановлені особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
Згідно із частиною першою статті 1 Закону України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство» (далі - Закон № 973-IV) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.
Відповідно до статті 31 ЗК України землі фермерського господарства можуть складатися із: 1) земельних ділянок, що належать громадянам України - членам фермерського господарства на праві власності, користування; 2) земельних ділянок, що належать фермерському господарству на праві власності, користування.
Згідно із статтею 33 ЗК України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.
Відповідно до статті 12 Закону № 973-IV землі фермерського господарства можуть складатися із: 1) земельних ділянок, що належать громадянам України - членам фермерського господарства на праві власності, користування;                              2) земельних ділянок, що належать фермерському господарству на праві власності, користування. Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.
За статтями 19, 20 Закону № 973-IV до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Майно фермерського господарства належить йому на праві власності.
Суди встановили, що  ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлова будівля - корівник № 8, розташований за адресою:    Одеська обл . , Іванівський р - н, Білчанська сільська рада, комплекс будівель та споруд № 7 .
У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що він є засновником та головою                   СФГ «Ластівка» (ЄДРПОУ 30879577), яке визнано критично важливим в галузі сільського господарства національної економіки в особливий період.                  СФГ «Ластівка» використовує будівлі, розташовані на території колишнього                 КСП «Перемога» (земельній ділянці, яку він просив надати в оренду), для господарської діяльності з 2010 року, тому земельна ділянка необхідна для розвитку підприємства і встановлення виробничих потужностей. 
Такі обставини підтверджуються інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, де зазначено, що  ОСОБА_1 є засновником та головою СФГ «Ластівка» (ЄДРПОУ 30879577), створеного 13 грудня 2001 року. Основний вид діяльності - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; інші види діяльності: розведення великої рогатої худоби молочних порід, розведення свиней, допоміжна діяльність у рослинництві, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення.
Відповідно до матеріалів цієї справи ОСОБА_1 просив дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення в довгострокову оренду строком на                        49 років земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель колективної власності колишнього КСП «Перемога» саме для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 
Білчанська сільська рада Іванівського району Одеської області рішенням                          від 12 лютого 2019 року № 352-VІІ «Про передачу земельної ділянки в оренду» надала ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення в довгострокову оренду строком на 49 років земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель колективної власності колишнього КСП «Перемога», розташованої за адресою: Білчанська сільська рада Іванівського району Одеської області, комплекс будівель та споруд № 7, будинок 7 (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 7 га із земель цільовим призначенням для ведення товарного виробництва.
Із розглядом проєкту відведення земельної ділянки площею 6,0579 га, якій присвоєно кадастровий номер 5121880700:01:001:1515, місцева рада необґрунтовано зволікала, що визнано судовим рішенням в порядку адміністративного судочинства. 
У березні 2021 року адвокат Врона А. В. звертався до Іванівської об`єднаної громади Одеської області із запитом в інтересах СФГ «Ластівка» стосовно дати затвердження технічної документації для відведення земельної ділянки                         СФГ «Ластівка» орієнтовною площею 6 га (т. 1, а. с. 30). 
У відповідь Іванівська селищна рада Одеської області надіслала лист                                   від 10 березня 2021 року (т. 1, а. с. 31-32), де зазначила, що заява ОСОБА_1 щодо затвердження проєкту землеустрою від 03 листопада 2020 року зареєстрована 03 листопада 2020 року за вхідним номером Ч-606-02. Питання про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду позивачу на розгляд сесії не вносилось, оскільки згідно з пунктом 4 статті 120 ЗК України  у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, будівлі та споруди. Земельна ділянка загальною площею 14,7 га перейшла в користування 12 власників будівель та споруд і підлягає пропорційному розподілу між ними відповідно до часток права власності на споруди. Позивач згідно з розрахунком має право на оренду земельної ділянки орієнтовною площею 2,8 га. Іванівська селищна рада не заперечує на збільшення розміру земельної ділянки орієнтовною площею до 4,25 га та запропонувала позивачу ОСОБА_1 подати клопотання про внесення змін до рішення Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області від 12 лютого 2019 року № 352-VІІ в частині зміни розміру земельної ділянки з 6,0579 га на 4,25 га.
Таке листування відбувалося неодноразово (т. 1, а. с. 33-35), та з нього вбачається, що ОСОБА_1 претендує на отримання земельної ділянки за адресою: Одеська обл., Іванівський р-н, Білчанська сільська рада, комплекс будівель та споруд № 7 (за межами населеного пункту) площею 6,0579 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва СФГ «Ластівка». 
Суди не з`ясували, чиї інтереси як суб`єкта земельних відносин захищає позивач у цій справі - власні як громадянина чи  СФГ «Ластівка». 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 жовтня 2022 року в справі                   № 922/1830/19відступила від попередніх висновківстосовно належності до цивільної юрисдикції спорів про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду впостанові                                 від 05 жовтня 2022 року в справі № 922/1830/19 спори щодо користування землями фермерського господарства, зокрема з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, з іншими юридичними особами, мають розглядатися господарськими судами незалежно від того, чи отримувала фізична особа раніше земельну ділянку для створення фермерського господарства, і того, чи створила вона це фермерське господарство.
Успорах щодо земельних відносин під часрозмежування юрисдикції між цивільними і господарськими судами на першому місці - зміст правовідносин і вже другорядне значення надається суб`єктному складу (фізична чи юридична особа). Адже господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності як за участю юридичних осіб, так і за участю фізичних осіб-підприємців, а в певних випадках і за участю осіб, які не мають статусу суб`єкта господарювання.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
Юрисдикційність спору в цій справі суди не перевірили, однак кваліфікація спірних правовідносин має вирішальне значення для забезпечення конвенційної вимоги розгляду справи «судом, встановленим законом». 
 
Перевіряючи правильність вирішення справи судом першої інстанції, апеляційний суд не звернув уваги на те, що суди перевіряють дотримання судом першої інстанції правил юрисдикції незалежно від наявності відповідних доводів у заяві, відзиві, скарзі. 
 
Верховний Суд скасовує оскаржувані судові рішення поза межами доводів касаційної скарги відповідно до частини другої статті 414 ЦПК України з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Доводи касаційної скарги Касаційний цивільний суд у складі  Верховного Суду не досліджує, оскільки в цій справі не підтверджено, що для її перегляду цивільний суд є судом, встановленим законом.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).
 
Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги (частина друга статті 414 ЦПК України).
 
За таких обставин, касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувані судові рішення - скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання щодо юрисдикції спору. 
 
Керуючись статтями 389, 400, 411, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 01 лютого 2024 року постанову Одеського апеляційного суду від 14 січня 2025 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Постанова суду касаційноїінстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          О. М. Ситнік
                                                                                                                      В. М. Ігнатенко
                                                                                                                 С. О. Карпенко
                                                                                                                 В. В. Сердюк
                                                                                                                      І. М. Фаловська