ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року	  м. Одеса	Справа № 916/5336/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Ярош А.І.,
суддів: Діброви Г.І., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.
за участю представників учасників справи:
від Фізичної особи-підприємця Олексенка Владислава Олеговича: Караюз П.В.,
від Товариства з обмеженою відповідальністю “Лідер-Сервіс”: Малюк Є.Є.,
від Товариства з обмеженою відповідальністю “Топ Сіті”: не з`явився
від Приватного підприємства “Укртрансхолод”: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Одесі 
апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Лідер-Сервіс” та Фізичної особи-підприємця Олексенка Владислава Олеговича
на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 19.06.2025 року, суддя в І інстанції Сулімовська М.Б., повний текст якого складено 30.06.2025, в м. Одесі
у справі №916/5336/24
за позовом: Фізичної особи-підприємця Олексенка Владислава Олеговича
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Лідер-Сервіс” 
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Топ Сіті” та Приватного підприємства “Укртрансхолод” 
про стягнення 363 024,34 грн

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2024 р. Фізична особа-підприємець Олексенко Владислав Олегович звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Лідер-Сервіс” про стягнення 363 024,34 грн.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.05.2025 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі. Судові витрати зі сплати судового збору покладено на позивача.
03.06.2025 до суду першої інстанції надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Лідер-Сервіс” про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якого просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 19.06.2025 у справі №916/5336/24 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Сервіс" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задоволено частково. стягнуто з фізичної особи-підприємця Олексенка Владислава Олеговича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Сервіс" – 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу; у задоволенні решти заяви відмовлено.
Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вказаної заяви. Суд вважає, що у спірних правовідносинах обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, зважаючи на складність справи, є розмір витрат відповідача на оплату послуг адвоката в сумі 10 000 грн.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Лідер-Сервіс”, в якій останнє просить додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 19.06.2025 в частині, якою відмовлено в задоволенні решти вимог заяви про ухвалення додаткового рішення - скасувати та ухвалити нове додаткове рішення, а саме: стягнути з Фізичної особи - підприємця Олексенка Владислава Олеговича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Лідер-Сервіс” витрати на правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд не звернув уваги, що відповідач ТОВ “Лідер-Сервіс” оплатив 22 600 грн на підставі виставлених рахунків за ведення цієї справи в суді першої інстанції. Тобто, навіть не зважаючи на те, що клієнт фактично не сплатив наразі в повному обсязі за надану правову допомогу - витрати на правову допомогу все одно підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі, адже відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено. Також суд першої інстанції проігнорував справедливість та співмірність розміру витрат на правову допомогу до складності справи та ціни позову.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Олексенка Владислава Олеговича, в якій останній просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 19.06.2025 у справі №916/5336/24 та ухвалити судове рішення про відмову у задоволенні заяви представника відповідача – адвоката Малюк Є.Є. про ухвалення додаткового рішення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що відповідачем не надано суду до закінчення судових дебатів у справі доказів, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, договір про надання правової допомоги, акти виконаних робіт, рахунки та платіжні інструкції про оплату послуг тощо, а також детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. А також позивачем до закінчення судових дебатів у справі не було зроблено заяву про неможливість подати докази, що підтверджують розмір понесених ними судових витрат на правову допомогу. Заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу є явно завищеним та не співмірним з огляду на з`ясування фактичних обставин, вивчення змісту належних норм права, спростування мотивів у контексті витраченого представником часу. Акт наданих послуг містить неточні та неправдиві відомості стосовно витраченого часу на підготовку процесуальних документів та участь у судових засіданнях.
Вказує, що договір про надання правничої допомоги від 10.03.2025 та додаткова угода до вказаного договору від 11.03.2025 №1 підписані у м. Одеса від імені директора ТОВ «Лідер-Сервіс» Везденецької О.С. 10.03.2025 та 11.03.2025, тобто в той час, коли вона перебувала за кордоном, тобто не могли бути підписані фізично, такі правочини є неукладеними, тобто не створюють юридичних наслідків, а відтак не мають бути прийняті судом в якості доказів на обґрунтування заяви про надання правничої допомоги. Суду не надано доказів оплати усієї заявленої суми правничої допомоги – 60 000,00 грн.
Ухвалами суду від 21.07.2025 та від 23.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю “Лідер-Сервіс” та Фізичної особи-підприємця Олексенка Владислава Олеговича на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 19.06.2025 та призначено до розгляду на 16.09.2025 об 11:30.
Разом із тим, суддя зі складу колегії суддів, який не є суддею-доповідачем, Принцевська Н.М. перебуває у відпустці з 09.09.2025 по 10.10.2025 згідно наказу в.о. голови суду від 02.09.2025 №245-в.
У зв`язку з цим, розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 12.09.2025 №328 призначено повторний автоматизований розподіл справи №916/5336/24.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2025 для розгляду справи №916/5336/24 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді – Ярош А.І., суддів: Савицького Я.Ф., Діброви Г.І.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.09.2025 прийнято справу №916/5336/24 до свого провадження колегією суддів у складі головуючого судді Ярош А.І., суддів: Савицького Я.Ф., Діброви Г.І.
В судовому засіданні 16.09.2025 брали участь представник позивача і відповідача, треті особи участі не брали, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. 
Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України, оскільки неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути вказану апеляційну скаргу за відсутності представників третіх осіб за наявними матеріалами справи, яких достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія встановила наступне.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно із статтею 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України).
Частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У частині третій цієї ж статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1)попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2)визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3)розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно із частинами першою, другою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Згідно із частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів,    або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
При цьому, перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
У відзиві на позов відповідач зазначив таке «на підставі ч. 8 ст. 129 ГПК України, повідомляю про те, що відповідач попередньо оцінює судові витрати на професійну правничу допомогу за ведення цієї справи в суді першої інстанції в розмірі 60 000,00 гр., та подасть до суду докази на підтвердження її розміру до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
У судовому засіданні 29.05.2025 представник відповідача звернувся до суду з усним клопотанням, в якому наголосив, що докази на підтвердження судових витрат будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.
Як вбачається з матеріалів справи, рішення Господарського суду Одеської області у даній справі ухвалено 29.05.2025.
Відповідач звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у даній справі 03.06.2025 шляхом подання заяви через підсистему “Електронний суд”.
Таким чином, відповідачем дотримано вимоги ч.8 ст.129 ГПК України при зверненні до суду з заявою про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу відповідач надав до суду: 
- договір про надання професійної правничої допомоги від 10.03.2025; 
- додаткова угода №1 від 11.03.2025; 
- рахунок на оплату №01/03 від 11.03.2025, №01/07 від 30.05.2025 та платіжна інструкція; 
- акт надання правничої допомоги.
Так, 10.03.2025 між адвокатом Малюком Євгеном Євгеновичем (далі - адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лідер-Сервіс" (далі - клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги.
За умовами п. 1. договору, клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту - представляти інтереси в господарських судах, а також надавати будь-які інші види правничої допомоги за дорученнями клієнта, зміст яких сторони формулюють у додаткових угодах.
Відповідно до п. 2 договору, адвокат зобов`язаний діяти в інтересах клієнта та надає клієнту наступні види правничої допомоги: консультації та роз`яснення з правових питань, які виникають при виконанні доручення клієнта; складення заяв, скарг, запитів, актів, пояснень, процесуальних та інших документів правового характеру, які необхідні для виконання доручень клієнта; представництво та захист інтересів клієнта в судових органах усіх рівнів в т. ч. у Верховному Суді під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також будь - яких органах державної, законодавчої та виконавчої влади, органах місцевого самоврядування, органах управління установ, організацій, підприємств та їх об`єднань, керівних органах об`єднань громадян тощо.
Згідно з п. 4 договору, розмір гонорару та витрат, пов`язаних з виконанням доручення клієнта, погоджується між адвокатом та клієнтом у додаткових угодах до цього договору.
При визначенні розміру гонорару враховується: обсяг і час роботи, що потрібний для належного виконання доручення; ступінь складності правових питань, що стосуються доручення; вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання; необхідність виїзду у відрядження; важливість доручення з погляду інтересів клієнта; особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; характер і тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом; професійний досвід, науково - теоретична підготовка та репутація адвоката.
Пунктом 5 договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, є безстроковим та діє до його припинення або розірвання сторонами.
Договір підписано між сторонами без будь-яких зауважень.
11.03.2025 між адвокатом Малюком Євгеном Євгеновичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лідер-Сервіс" укладено додаткову угоду до договору, за умовами п. 1 якої клієнт доручає, а адвокат приймає для виконання доручення про надання правничої допомоги у суді першої інстанції у господарській справі № 916/5336/24 про стягнення з ТОВ "Лідер-Сервіс" на користь ФОП Олексенка В.О. заборгованості за договором транспортно-експедиційних послуг.
За умовами п. 2 додаткової угоди, на виконання доручення клієнта адвокат має усі права, які передбачені у п. 2 договору від 10.03.2025. Повноваження адвоката на виконання доручення не обмежуються.
Відповідно до п.п. 3 та 4 додаткової угоди, клієнт сплачує адвокату гонорар за виконання доручення, передбаченого п. 1 цієї угоди, в розмірі 60000,00 грн. Інші витрати, які необхідно понести у цій справі, клієнт оплачує окремо. Сторони узгодили, що клієнт зобов`язаний сплатити адвокату гонорар у розмірі, визначеному в п. 3 цієї додаткової угоди, у такому порядку: 22600,00 грн. аванс протягом 10 днів від дати підписання цієї додаткової угоди, решту протягом 30 днів від дати прийняття судового рішення Господарським судом Одеської області у справі № 916/5336/24.
Пунктом 5 додаткової угоди передбачено, що після того як суд першої інстанції прийме рішення по суті справи, сторони підписують акт з описом виконаних робіт, а адвокат виставляє клієнту рахунок на оплату на решту гонорару.
Додаткова угода підписана між сторонами без будь-яких зауважень.
30.05.2025 між адвокатом Малюком Євгеном Євгеновичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лідер-Сервіс" було складено та підписано акт надання правничої допомоги, відповідно до якого адвокат надав правничу допомогу клієнту у суді першої інстанції у господарській справі № 916/5336/24 згідно з договором про надання правничої допомоги від 10.03.2025 та додатковою угодою № 1, а саме:

№	Дата 	Зміст роботи	Час (год.)	
1.	12.03.2025	Вивчення наданих клієнтом документів (позовної заяви з додатками, відзиву) про стягнення заборгованості з ТОВ "Лідер-Сервіс" за договором № 15/06-ЛС на надання транспортно-експедиційних послуг від 15.06.2023	3	
2.	17.03.2025	Аналіз профільного законодавства та підзаконних нормативно-правових актів	2	
3.	20.03.2025	Підготовка та подання до суду відзиву на позовну заяву ФОП Олексенко В.О.	4	
4.	06.04.2025	Підготовка та подання до суду заперечення на відповідь на відзив ФОП Олексенко В.О.	4	
5.	29.04.2025	Підготовка пояснень щодо клопотання позивача про долучення нових доказів при розгляді справи по суті	2	
6.	27.03.2025 16.04.2025 30.04.2025 15.05.2025 29.05.2025	Участь в судових засіданнях	10	
Всього витрачено часу 	25	
Загальна вартість наданої правничої допомоги за цим актом склала 60000,00 грн.
Сторони в акті наданих послуг визнали, що не мають претензій щодо надання правничої допомоги.
Акт підписаний між сторонами без будь-яких зауважень.
В матеріалах справи наявні рахунки на оплату, платіжна інструкція про часткову оплату витрат на професійну правничу допомогу.
Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджуються обставини надання відповідачу адвокатом Малюком Євгеном Євгеновичем професійної правничої допомоги, у зв`язку з чим, зазначені витрати є витратами на послуги адвоката та відповідно є судовими витратами в розумінні ст. 123 ГПК України.
Проаналізувавши надані відповідачем докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, судова колегія вважає, що відображена інформація в цих документах щодо характеру та обсягу фактично виконаної адвокатами робіт (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи, отже, відповідачем доведено факт понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач дотримався вимог щодо строків звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу і подання відповідних доказів на виконання частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Щодо доводів позивача щодо підписання договору про надання правничої допомоги керівником підприємства під час його перебування за кордоном, судова колегія зазначає, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо оскарження договору чи додаткової угоди в цілому, або в будь-якій їх частині, а отже вони є обов`язковим до виконання.
З урахуванням вище викладеного, доводи позивача у цій частині не знайшли свого підтвердження, про що було вірно зазначено судом першої інстанції.
Аргументи позивача, що матеріали справи не містять доказів оплати витрат на правничу допомогу судова колегія відхиляє, оскільки за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Разом з цим, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (пункт 119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (пункт 120 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
У даному випадку, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду, що заявлені до стягнення відповідачем витрати на послуги професійної правничої допомоги в розмірі 60   000 грн є завищеними та неспівмірними із об`ємом послуг, наданих адвокатом, у зв`язку з чим, суд першої інстанції правомірно зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу до 10 000 грн.
Судом здійснено детальний та ретельний аналіз кожної складової наданих адвокатом послуг, перелік яких наведений у акті прийому-передачі наданих послуг, та встановлено, що вивчення наданих клієнтом документів, аналіз профільного законодавства та підзаконних нормативно правових актів, підготовка та подання до суду відзиву на позовну заяву фактично охоплюється виконаною роботою щодо підготовки відзиву.
Дослідивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Сервіс" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та надані на її підтвердження докази, а також заперечення позивача щодо їх стягнення, з урахуванням положень наведених норм, сталої судової практики з відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, керуючись, у тому числі, такими критеріями як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, завищення розміру вартості послуг адвоката щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, розумність розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи, принципів рівності та змагальності, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вказаної заяви. 
Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що визначений відповідачем до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є завищеним і не являється співмірним і пропорційним об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а до вартості послуг включені послуги, які не відповідають критерію реальності,  а тому є необхідність у відмові в частині витрат на правничу допомогу, які не підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).
Тому, за наведених обставин, суд апеляційної інстанції, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що заява відповідача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу підлягала частковому задоволенню на суму 10   000 грн.
Твердження апелянта, наведені в апеляційній скарзі стосовно того, що витрати позивача на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям реальності та розумності розміру, відхиляються колегією суддів, оскільки позивачем не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів   на підтвердження неспівмірності витрат   на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі, а доводи апеляційної скарги у першу чергу зводяться лише до незгоди апелянта із розміром понесених позивачем витрат на правничу допомогу, які й так було зменшено судом першої інстанції до 10   000 грн.
Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає, що застосування судами статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України та статті 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” залежить від доведеності надання адвокатами послуг з правничої допомоги, наданих до суду доказів на підтвердження здійснення відповідних витрат та від обставин обґрунтованості і співмірності відповідних витрат.
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом відповідача послуг, складністю справи, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.
Колегія суддів при апеляційному перегляді додаткового рішення суду першої не виявила у діях суду порушень приписів статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України або інших порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до ухвалення судом незаконного рішення.
Таким чином, звертаючись з апеляційними скаргами, сторони не спростували наведених висновків суду першої інстанції та не довели неправильного застосування ним норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови скасування прийнятого судового рішення.
Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції   залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає за необхідне апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Лідер-Сервіс” та Фізичної особи-підприємця Олексенка Владислава Олеговича на рішення Господарського суду Одеської області від 19.06.2025 у справі №916/5336/24 залишити без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення місцевого господарського суду - без змін за відсутності визначених процесуальним законом підстав для його скасування.
Керуючись статтями 129, 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Лідер-Сервіс” та Фізичної особи-підприємця Олексенка Владислава Олеговича на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 19.06.2025 у справі №916/5336/24 - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 19.06.2025 у справі №916/5336/24 - залишити без змін.
Постанова в порядку статті 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 22.09.2025.

                    Головуючий суддя                                                            А.І. Ярош

                    судді                                                                                Я.Ф. Савицький

                                                                                                    Г.І. Діброва