запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/935/25	Головуючий у 1-й інстанції Худіна О.О.	
Єдиний унікальний №336/5646/25	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ст.130 ч.1 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       26 вересня 2025 року                                         м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Баркова Вадима Олександровича на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 липня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 01.06.2025 року о 21 год. 13 хв. в м.Запоріжжі по вул.Чарівна, 145 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21083» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.
ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
В апеляційній скарзі захисник Барков В.О. просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Свої вимоги мотивував тим, що суд першої інстанції залишив поза своєю увагою недопустимість відео доказів – відеозаписів, джерела яких не були зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Зупинка поліцейськими транспортного засобу була незаконною, без повідомлення причини зупинки.
Протоколом про адміністративне правопорушення не встановлений час правопорушення, точніше вказаний час 21 год. 13 хв. 01.06.2025 року, з нагрудної камери поліцейського вбачається, що поліцейські почали переслідування автомобіля о 21 год. 15 хв. та закінчили о 21 год. 17 хв.
До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та захисник Барков В.О. не з`явилися, про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені через додаток «Viber» у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу, затвердженого наказом ДСА України за №28 від 23.01.2023. Тому у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 та захисника Баркова В.О. до суду не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутності в судовому засіданні. 
Перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується
- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №348472 від 01.06.2025 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, зі змістом якого  ОСОБА_1  ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом, від пояснень відмовився; 
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 01.06.2025 року, відповідно до якого у  ОСОБА_1  виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд не проводився у зв`язку з відмовою  ОСОБА_1 .
Твердження захисника Баркова В.О. що Шепель Р.В. не керував автомобілем повністю спростовані відеозаписом відеореєстратора автомобілю поліції та з нагрудних відеокамер поліцейських, на яких зафіксовано, що патрульні поліцейські прямують за автомобілем «ВАЗ 21083» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухається та зупиняється. З водійського місця вийшов  ОСОБА_1 . 
Під час спілкування з патрульними поліцейськими  ОСОБА_1  пояснив «я приїхав додому, більше автомобіль не буду брати, він залишиться на цьому місці» (запис 21:17).
Також у  ОСОБА_1 були відсутні документи та тимчасовий дозвіл керування транспортним засобом.
Під час розмови з водієм у працівників поліції виникла підозра про перебування водія  ОСОБА_1  в стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з такими обставинами, поліцейський запропонував  ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager або у медичному закладі у лікаря-нарколога, на що  ОСОБА_1  відмовився (запис 21:21).
Також зафіксовано складання протоколу про адміністративне правопорушення і роз`яснення  ОСОБА_1  його права.
При цьому  ОСОБА_1  жодним чином не заперечував факт керування ним транспортним засобом.
Долученим до матеріалів справи відеозаписом в достатній мірі об`єктивно зафіксовано факт відмови водія  ОСОБА_1  від проходження ним огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі.
Доводи апелянта з приводу того, що зупинка транспортного засобу була неправомірною є необґрунтованою і не заслуговують на увагу, бо питання поважності чи неповажності причин зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для скасування постанови суду. Крім того, апелянтом не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх протиправної поведінки, яка нібито мала місце 01.06.2025 року.
Зміст самого правопорушення не вимагає встановлення з наданого відеозапису технічних даних, на які впливав би факт сертифікації відеокамери та її специфічні характеристики.
Відомостей про те, що відеофіксація здійснювалась з недозволеного технічного засобу чи з порушенням вимог закону в матеріалах справи немає. 
Те, що в протоколі не зазначено технічний засіб, за допомогою якого здійснювався відеозапис, час та дата, серія та номер приладу, само по собі не тягне за собою визнання цього запису недопустимим доказом, з огляду і на те, що ніким не заперечується того факту, що обставини, які зафіксовані цим записом, мали місце.
Той зміст, який міститься на диску з відеореєстратора та нагрудної камери поліцейського є достатнім для того, щоб зробити висновок про те, що в діях  ОСОБА_1  є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення в діях  ОСОБА_1  не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи судом були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються на матеріалах справи і вимогах закону.
Об`єктивна сторона поставленого у провину  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення проявляється у відмові особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_1  відмовився пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується сукупністю наявних у матеріалах справи доказів.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Як вбачається з матеріалів справи, поліцейськими внаслідок виявлення передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак було запропоновано  ОСОБА_1  пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння,  ОСОБА_1  порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.
Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження  ОСОБА_1  огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та в доданих до нього матеріалах.
Наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, такої ознаки сп`яніння як порушення мови та порушення координації рухів, очевидно вбачається на відеозаписах, що містяться в матеріалах справи.
Суд зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п.2.5 ПДР проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія.
При цьому всупереч протилежним аргументам захисника, апеляційний суд зауважує, що нормативні акти не дають водієві та його захиснику права оспорювати таку вимогу поліцейського. З відеозапису зловживання поліцейським своїми правами і повноваженнями в цій частині не вбачається.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а дії і поведінка  ОСОБА_1  були такими, що не ставили під сумнів факт відмови.
Відтак у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання  ОСОБА_1  винуватим у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Баркова Вадима Олександровича залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 липня 2025 року в цій справі відносно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                 О.С. Гончар
Дата документу  Справа № 336/5646/25