ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/18991/22	Головуючий у 1-й інстанції Кунець Н.Р. 	
Провадження № 22-ц/817/1025/25 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючої - Храпак Н.М. 
Суддів -  Костів О. З., Хома М. В., 
з участю секретаря - Панькевич Т.І. 
та сторін: представника ОСОБА_1 – адвоката Вароди П.Б., представника ПП «Ідея Вест» - адвоката Ковальчук Н.О., представника Тернопільського відділу ДВС Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Бойко Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/18991/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Варода Павло Борисович, на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 серпня 2025 року, постановлену суддею Кунець Н.Р., у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватне підприємство «Ідея Вест» про визнання незаконними дій старшого державного виконавця та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:        
       у липні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Варода П.Б., звернулась в суд із скаргою на дії старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Р.О., у якій просить: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Р.О. щодо винесення постанови від 09.07.2025 про закінчення виконавчого провадження № 75368209 з примусового виконання виконавчого листа по справі №607/18991/22, виданого 09.05.2024 Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області та скасувати цю постанову; з метою поновлення порушеного права ОСОБА_1 зобов`язати старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Р.О. відновити виконавче провадження № 75368209 з примусового виконання виконавчого листа по справі №607/18991/22, виданого 09.05.2024 Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області та вчинити заходи примусового виконання рішення суду у спосіб і порядок, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» та виконавчим документом.
В обґрунтування поданої скарги скаржник зазначає, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.04.2025, яка залишена без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 27.05.2025, визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Р.О. щодо винесення постанови від 08.07.2024 про закінчення виконавчого провадження № 75368209 з примусового виконання виконавчого листа по справі №607/18991/22, виданого 9.05.2024 Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області та скасовано цю постанову. Також, з метою поновлення порушеного права ОСОБА_1 зобов`язано старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Р.О. відновити виконавче провадження № 75368209 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 607/18991/22 виданого 09.05.2024 Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області та вчинити заходи примусового виконання рішення суду у спосіб і порядок, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» та виконавчим документом.
Постановою старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Р.О. від 19.06.2025 виконавче провадження №75368209 відновлено та в подальшому складено акт від 04.07.2025, відповідно до якого встановлено, що заборона ПП «Ідея Вест» експлуатації ним димової труби від мангала «Джерело №l» та труби від вентиляційної системи кухні «Джерело №2» закладу громадського харчування ресторану «Реберня в Тернополі» за адресою м. Тернопіль, бульвар Тараса Шевченка, 27А, до облаштування димової труби від мангала «Джерело №l» та труби від вентиляційної системи кухні «Джерело №2» закладу громадського харчування ресторану «Реберня в Тернополі» за адресою: м. Тернопіль, бульвар Тараса Шевченка, 27 «а», відповідно до вимог ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування», та в місці, передбаченим планом та проектними документами, доведена до відома представнику боржника приватного підприємства «Ідея Вест» Гуменюк Анжелі Михайлівні, що діє на підставі довіреності від 02.01.2025.
Постановою старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Р.О. від 09.07.2024 виконавче провадження №75368209 з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/18991/22 виданого 09.05.2024 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Разом з тим, скаржник такі дії державного виконавця щодо закриття виконавчого провадження вважає неправомірними, оскільки старшим державним виконавцем Бойком Р.О. при відновленні виконавчого провадження та примусовому виконанні рішення суду грубо проігноровано висновки суду за результатами розгляду скарги стягувача викладені у судових рішеннях у справі №607/18991/22, у яких звернуто увагу на обов`язок державного виконавця здійснити безпосередню перевірку фактичного виконання судового рішення.
Скаржник зауважує, що станом на теперішній час продовжується експлуатація вищевказаної димової труби від мангала «Джерело №1» та труби від вентиляційної системи кухні «Джерело №2» закладу громадського харчування — ресторану «Реберня в Тернополі», розташованого за адресою: м. Тернопіль, бульвар Тараса Шевченка, 27А, без належного облаштування димової труби від мангала «Джерело №1» та труби від вентиляційної системи кухні «Джерело №2» вказаного закладу відповідно до вимог ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування» та без урахування вимог містобудівної документації, а отже — без фактичного виконання рішення суду.
Водночас, державний виконавець повторно обмежився формальним складанням акту, ідентичного акту від 04.07.2024, яким лише повторно довів до відома боржника зміст судового рішення, не вдавшись до жодних реальних дій, спрямованих на встановлення факту його виконання. Тим самим було не лише проігноровано сутність виконавчого провадження як завершальної стадії правосуддя, але й знехтувано правовими висновками суду, викладеними під час розгляду попередньої скарги, зведено нанівець авторитет судового рішення та нівельовано вимоги закону щодо належного виконання судового акта.
Скаржник вказує, що безпідставне закінчення виконавчого провадження є грубим порушенням її прав на ефективний, своєчасний та повний захист її прав шляхом реального виконання судового рішення, а тому просить скаргу задовольнити.
       Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 серпня 2025 року у задоволенні скарги  ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Варода Павло Борисович, заінтересована Приватне підприємство «Ідея Вест», про визнання незаконними дій старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Р.О., щодо винесення постанови від 09.07.2025 про закінчення виконавчого провадження №75368209, скасування постанови та зобов`язання вчинити дії - відмовлено.
       Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Варода П.Б. подав на неї апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.08.2025 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо винесення постанови від 09.07.2025 про закінчення виконавчого провадження №75368209 задовольнити.
Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко P.O. щодо винесення постанови від 09.07.2025 про закінчення виконавчого провадження № 75368209 з примусового виконання виконавчого листа по справі №607/18991/22 виданого 09.05.2024 Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області та скасувати цю постанову. З метою поновлення порушеного права ОСОБА_1 зобов`язати старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко P.O. відновити виконавче провадження № 75368209 з примусового виконання виконавчого листа по справі №607/18991/22 виданого 09.05.2024 Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області та вчинити заходи примусового виконання рішення суду у спосіб і порядок, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» та виконавчим документом.
Стягнути з Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судові витати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 гривень.
Представник заявника вказує, що за рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.09.2023 у справі №607/18991/22, усунуто ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом заборони ПП «Ідея Вест» експлуатації ним димової труби від мангала «Джерело №1» та труби від вентиляційної системи кухні «Джерело №2» закладу громадського харчування ресторану «Реберня в Тернополі» за адресою АДРЕСА_2 , до облаштування димової труби від мангала « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та труби від вентиляційної системи кухні «Джерело №2» закладу громадського харчування ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до вимог ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування», та в місці, передбаченим планом та проектними документами.
Старшим державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко P.O. згідно з актом від 04.07.2025 доведено до відома представника боржника ПП «Ідея Вест» заборону експлуатації ним димової труби від мангала «Джерело №1» та труби від вентиляційної системи кухні «Джерело №2» закладу громадського харчування ресторану «Реберня в Тернополі» за адресою: АДРЕСА_2 , до облаштування димової труби від мангала «Джерело №1» та труби від вентиляційної системи кухні «Джерело №2» закладу громадського харчування ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до вимог ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування» та в місці, передбаченому планом та проектними документами, про що свідчить підпис ОСОБА_2 у цьому акті.
Утім, старшим державним виконавцем Бойко P.O. при відновленні виконавчого провадження та примусовому виконанні рішення суду грубо проігноровано висновки суду за результатами розгляду скарги стягувача ОСОБА_1 , викладені у судових рішеннях у справі №607/18991/22.
Станом на теперішній час продовжується експлуатація вищевказаної димової труби від мангала «Джерело №1» та труби від вентиляційної системи кухні «Джерело №2» закладу громадського харчування — ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , без належного облаштування димової труби від мангала «Джерело №1» та труби від вентиляційної системи кухні «Джерело №2» вказаного закладу відповідно до вимог ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування» та без урахування вимог містобудівної документації, а отже — без фактичного виконання рішення суду. Незважаючи на чіткі вказівки суду щодо обов`язку державного виконавця здійснити безпосередню перевірку фактичного виконання судового рішення, останній знову, 04.07.2025, обмежився формальним складанням акту, ідентичного акту від 04.07.2024, яким лише повторно довів до відома боржника зміст судового рішення, не вдавшись до жодних реальних дій, спрямованих на встановлення факту його виконання. Тим самим було не лише проігноровано сутність виконавчого провадження як завершальної стадії правосуддя, але й знехтувано правовими висновками суду, викладеними під час розгляду попередньої скарги ОСОБА_1 , зведено нанівець авторитет судового рішення та нівельовано вимоги закону щодо належного виконання судового акта.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , дійшов помилкового висновку про правомірність дій державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, оскільки не врахував висновки викладені в постанові Тернопільського апеляційного суду від 27.05.2025 у цій же справі (провадження №22-ц/817/620/25), де прямо зазначено, що державний виконавець зобов`язаний здійснити безпосередню перевірку фактичного виконання рішення суду, а не обмежуватись формальним складанням акту.
Оскаржувана постанова державного виконавця винесена виключно на підставі формального акту, яким боржнику лише повторно оголошено заборону, без перевірки її реального дотримання. Такий підхід суперечить суті виконавчого провадження як завершальної стадії судового захисту та фактично унеможливлює виконання судового рішення в майбутньому, так після його закінчення повторне відкриття не допускається.
У результаті безпідставне закінчення виконавчого провадження є грубим порушенням прав стягувана ОСОБА_1 на ефективний, своєчасний та повний захист її прав шляхом реального виконання судового рішення, а висновки суду першої інстанції є передчасними і такими, що ґрунтуються на неправильному застосуванні ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».
Водночас суд першої інстанції, посилаючись на договір від 31.03.2025 про розірвання договору оренди та акт приймання-передачі від 01.04.2025, фактично вийшов за межі предмета розгляду скарги на дії державного виконавця. Питання щодо можливості або неможливості виконання рішення безпосередньо боржником виходить за межі предмета розгляду скарги на дії державного виконавця і може вирішуватися лише у спеціальному процесуальному порядку, встановленому ЦПК України.
Отже, суд першої інстанції не був наділений повноваженнями оцінювати наслідки розірвання договору оренди в межах розгляду скарги на дії державного виконавця. Таке врахування не мало жодного правового значення для вирішення питання про правомірність чи неправомірність дій виконавця, а натомість призвело до ухвалення незаконного рішення з виходом за межі процесуальних повноважень.
Представник Тернопільського відділу ДВС Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Бойко P.O. подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 серпня 2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Вказує, що при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 09.07.2025 вона діяла чітко у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і ЗУ «Про виконавче провадження», а саме, керувалась ч. 4 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки іншого порядку чи способу виконання зазначеної категорії рішень вказаний закон не передбачає. Державний виконавець не погоджується із твердженнями скаржника, з приводу того, що нею були проігноровані вказівки суду, оскільки ухвалою суду від 15.04.2025 її зобов`язано відновити виконавче провадження та вчинити заходи примусового виконання рішення суду у спосіб і порядок, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» та виконавчим документом. Відтак враховуючи, що рішення суду на підставі якого видано виконавчий лист № 607/18991/22 від 09.05.2024 є про заборону вчиняти певні дії, то вона відповідно до вимог закону керувалась ч. 4 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» при його виконанні. З огляду на викладене державний виконавець вважає скаргу скаржника ОСОБА_1 необгрунтованою та безпідставною.
Крім того звертають увагу, що у разі подальшого не виконання рішення суду боржником до відома якого таке рішення доведено державним виконавцем, передбачено кримінальну відповідальність згідно ст.382 КК України. А тому, якщо стягувач вважає, що ПП «Ідея Вест» порушує заборону встановлену судовим рішенням він може звернутися до органів національної поліції з відповідною заявою, про вчинення кримінального правопорушення.         Враховуючи вищенаведене, вважають, що державним виконавцем не порушено вимоги Закону, а підстави для визнання протиправними дій державного виконавця та скасування постанови відсутні.
Представник ПП «Ідея Вест» - Бабещук С.С. також подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 серпня 2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Вказують, що дії державного виконавця, котрі були здійснені у виконавчому провадженні №75368209, в тому числі стосовно винесення постанови від 09.07.2025 про закінчення виконавчого провадження №75368209 є такими, що вчинені у порядок, спосіб та згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Окрім цього, представник боржника звертає увагу, що доводи викладені у скарзі з приводу того, що на даний час ними продовжується експлуатація димової труби не відповідають дійсності та не підтверджені належними і допустимими доказами. Поряд з цим, приватним підприємством «Ідея Вест» ще з 01.04.2025 припинено право строкового платного користування об`єктом нерухомого майна, а саме закладом громадського харчування за адресою: бульвар Тараса Шевченка, 27А, м. Тернопіль.
       Щодо заявленого ОСОБА_1 розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20000 грн, боржник вважає, що вказана сума, є суттєво завищеною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг, так як дана справа є справою незначної складності, тому підготовка скарги, а також участь у судових засіданнях, потенційна кількість яких не може бути значною, не потребують значної витрати часу. При цьому, заявлений розмір судових витрат на професійну правничу допомогу не є належним чином обґрунтованим у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
       У судовому засіданні представник ОСОБА_1 – адвокат Варода П.Б. апеляційну скаргу підтримав, з мотивів, викладених у ній, просив її задовольнити.
       Представники ПП «Ідея Вест» - адвокат Ковальчук Н.О., Тернопільського відділу ДВС Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Бойко Р.О. в судовому засіданні апеляційної скарги не визнали, вважаючи її безпідставною, а ухвалу суду першої інстанції - законною та обґрунтованою.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на таке.
       Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги  ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Варода Павло Борисович, про визнання незаконними дій старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Р.О. щодо винесення постанови від 09.07.2025 про закінчення виконавчого провадження №75368209, скасування постанови та зобов`язання вчинити дії, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду від 26.09.2023 є рішенням не про зобов`язання боржника вчинити певні дії, а про заборону боржнику вчиняти певні дії, і саме у ч. 4 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» чітко визначено порядок виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій. При цьому, положення ч. 4 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» не наділяють виконавця повноваженнями контролю за виконанням судового рішення, а зобов`язують після складання акта у державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження. Тому державний виконавець закінчуючи виконавче провадження правильно керувався п. 9 ч. 1 та ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
       З таким висновками суду першої інстанції колегія суддів в повному обсязі погодитися не може, з огляду на таке.
       Судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції (стаття 447 ЦПК України).
       Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
       Згідно із положеннями статей 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
       Закон України «Про виконавче провадження» на виконавця покладає функції із забезпечення виконання рішення суду, виконавець повинен вжити усі передбачені законом заходи в межах його повноважень для повного та своєчасного виконання рішення.
       Згідно із частинами 1, 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
       Відповідно до ч.3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження, серед іншого, має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
       Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
Так, частинами першою та третьою вказаної статті визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
       Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
       При цьому, відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
У справі, яка переглядається, судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.09.2023 у справі № 607/18991/22 позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Ідея Вест» про зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Усунено ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом заборони приватному підприємству «Ідея Вест» експлуатації ним димової труби від мангала «Джерело №l» та труби від вентиляційної системи кухні «Джерело №2» закладу громадського харчування - ресторану «Реберня в Тернополі», за адресою АДРЕСА_2 , до облаштування димової труби від мангала « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та труби від вентиляційної системи кухні «Джерело №2» закладу громадського харчування - ресторану «Реберня в Тернополі», за адресою АДРЕСА_2 , відповідно до вимог ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування», та в місті передбаченого планом та проектними документами.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 15.04.2024 апеляційну скаргу Приватного підприємства «Ідея Вест» залишено без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.09.2023 без змін.
09.05.2024 Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області видано виконавчий лист по справі № 607/18991/22 із резолютивною частиною рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.09.2023.
З метою виконання виконавчого листа 25.06.2024 старшим державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Р.О. відкрито виконавче провадження № 75368209. Стягувач - ОСОБА_1 ; боржник - Приватне підприємство «Ідея Вест». Зобов`язано боржника виконати рішення суду впродовж 10 робочих днів.
Постановою старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Р.О. від 08.07.2024 виконавче провадження № 75368209 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 607/18991/22, виданого 09.05.2024 Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області, закінчено на підставі п. 9 ч.1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із виконанням боржником виконавчого листа № 607/18991/22 виданого 09.05.2024 до відкриття виконавчого провадження.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.04.2025 у справі № 607/18991/22, скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Вароди Павла Борисовича задоволено. Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Руслани Олександрівни щодо винесення постанови від 08.07.2024 про закінчення виконавчого провадження № 75368209 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 607/18991/22 виданого 09.05.2024 Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області та скасовано цю постанову. З метою поновлення порушеного права ОСОБА_1 зобов`язано старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Руслану Олександрівну відновити виконавче провадження № 75368209 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 607/18991/22 виданого 09.05.2024 Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області та вчинити заходи примусового виконання рішення суду у спосіб і порядок, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» та виконавчим документом.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 27.05.2025, апеляційні скарги Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та приватного підприємства «Ідея Вест» - залишено без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.04.2025 без змін.
19.06.2025 старшим державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Р.О. винесено постанову, якою відновлено виконавче провадження № 75368209 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 607/18991/22, виданого 09.05.2024 Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області.
27.06.2025 адвокат Варода П.Б., в інтересах стягувача ОСОБА_1 , звернувся до Тернопільського відділу ДВС Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, у якій просив забезпечити проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 75368209 з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/18991/22, виданого 09.05.2024.
04.07.2025 старшим державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Р.О. складено акт про те, що заборона покладена на боржника виконавчим листом №607/18991/22 від 09.05.2024, а саме: заборонити приватному підприємству «Ідея Вест» експлуатації ним димової труби від мангала «Джерело №l» та труби від вентиляційної системи кухні «Джерело №2» закладу громадського харчування - ресторану «Реберня в Тернополі», за адресою м. Тернопіль, бульвар Тараса Шевченка, 27 А, до облаштування димової труби від мангала «Джерело №1» та труби від вентиляційної системи кухні «Джерело №2» закладу громадського харчування - ресторану «Реберня в Тернополі», за адресою м. Тернопіль, бульвар Тараса Шевченка, 27 А, відповідно до вимог ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування», та в місті передбаченого планом та проектними документами, доведена до відома представнику боржника приватного підприємства «Ідея Вест» Гуменюк А.М., що діє на підставі довіреності від 02.01.2025, про що остання розписалась у даному акті.
Постановою старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Р.О. від 09.07.2025 виконавче провадження № 75368209 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 607/18991/22, виданого 09.05.2024 Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області, закінчено на підставі п. 9 ч.1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Як вбачається із змісту даної постанови, що на підставі акту державного виконавця від 04.07.2025, державним виконавцем, доведено до відома представнику боржника ПП «Ідея Вест» Гуменюк А.М., що діє на підставі довіреності, заборону покладену на боржника виконавчим листом №607/18991/22 від 09.05.2025, про що вона розписалась у акті від 04.07.2025.
Однак, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.09.2023 у справі № 607/18991/22 зобов`язно Приватне підприємство «Ідея Вест» усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом заборони приватному підприємству «Ідея Вест» експлуатації ним димової труби від мангала «Джерело №l» та труби від вентиляційної системи кухні «Джерело №2» закладу громадського харчування - ресторану «Реберня в Тернополі», за адресою АДРЕСА_2 , до облаштування димової труби від мангала « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та труби від вентиляційної системи кухні «Джерело №2» закладу громадського харчування - ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою АДРЕСА_2 , відповідно до вимог ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування», та в місті передбаченого планом та проектними документами.
Отже, рішення суду складається з двох частини, а саме із заборони експлуатації димової труби та до облаштування димової труби від мангала « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та труби від вентиляційної системи кухні «Джерело №2» закладу громадського харчування - ресторану «Реберня в Тернополі», за адресою АДРЕСА_2 , відповідно до вимог ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування», та в місті передбаченого планом та проектними документами.
Як ствердив у скарзі представник заявника адвокат Варода П.Б., що вказану димову трубу продовжують використовувати і відповідач не облаштував димової труби від мангала «Джерело №1» та труби від вентиляційної системи кухні «Джерело №2» закладу громадського харчування, за адресою АДРЕСА_2 , згідно з вимогами ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування», та в місті передбаченого планом та проектними документами.
На вказане державний виконавець під час виконання рішення суду уваги не звернув і передчасно виніс 09.07.2025 постанову про закінчення виконавчого провадження № 75368209 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 607/18991/22, виданого 09.05.2024 Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області, на підставі п. 9 ч.1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження». 
       Разом з тим, відповідно до п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
При цьому частиною першою статті 63 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
В матеріалах даної справи відсутні будь-які докази вчинення державним виконавцем перевірки щодо виконання боржником рішення суду.
Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами, викладеними у апеляційній скарзі про те, що доведення до відома представника боржника ПП «Ідея Вест» Гуменюк А.М. про зміст заборони, покладеної на боржника виконавчим листом №607/18991/22 від 09.05.2025, не свідчать про здійснення усіх, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» дій щодо перевірки виконання рішення суду боржником та не може слугувати доказом фактичного виконання рішення суду, оскільки перевірку фактичного виконання рішення суду має здійснювати безпосередньо державний виконавець і, за необхідності, як у даному випадку, із залученням експерта або спеціаліста у галузі будівництва.
Враховуючи, що державний виконавець не здійснила заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та Законом "Про виконавче провадження", не перевірив виконання рішення суду, а саме усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом заборони приватному підприємству «Ідея Вест» експлуатації ним димової труби від мангала «Джерело №l» та труби від вентиляційної системи кухні «Джерело №2» закладу громадського харчування - ресторану «Реберня в Тернополі», за адресою АДРЕСА_2 , до облаштування димової труби від мангала « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та труби від вентиляційної системи кухні «Джерело №2» закладу громадського харчування - ресторану «Реберня в Тернополі», за адресою АДРЕСА_2 , відповідно до вимог ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування», та в місті передбаченого планом та проектними документами, а передчасно винесла оскаржувану постанову, то суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що державний виконавець закінчуючи виконавче провадження правильно керувався п. 9 ч. 1 та ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, так як рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.09.2023 у справі № 607/18991/22 було виконано у порядку встановленому ч. 4 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження». 
       Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження.
       Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. 
       За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Варода Павло Борисович, визнання дій старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Руслани Олександрівни щодо винесення постанови від 09.07.2025 про закінчення виконавчого провадження №75368209 неправомірними та скасування цієї постанови. З метою поновлення порушеного права стягувача, належить зобов`язати державного виконавця відновити виконавче провадження та вчинити заходи примусового виконання рішення суду у спосіб і порядок, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» та виконавчим документом.
Статтею 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
       Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Таким чином, враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Варода Павло Борисович слід задовольнити, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 серпня 2025 року, скасувати і ухвалити нове рішення, яким скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Вароди П.Б. на дії старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко P.O. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №75368209, задовольнити.
Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця ТВ ДВС Бойко P.O. щодо винесення постанови від 09.07.2025 про закінчення виконавчого провадження №75368209 з примусового виконання виконавчого листа по справі №607/18991/22, виданого 09.05.2024 Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області та скасувати цю постанову.
       З метою поновлення порушеного права ОСОБА_1 зобов`язати старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко P.O. відновити виконавче провадження №75368209 з примусового виконання виконавчого листа по справі №607/18991/22, виданого 09.05.2024 Тернопільським міськрайонний судом та вчинити заходи примусового виконання рішення суду у спосіб і порядок, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» та виконавчим документом.
       Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.
       Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу.
       За змістом статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
       Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено статті 15 ЦПК України.
       Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
       Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
       Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
       При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
       Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
       Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
       При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
       Зазначені критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.
       За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2022 року в справі №910/12876/19 суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
       Разом з тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
       Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі №673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).
       У справі, яка переглядається, судом встановлено, що представник ОСОБА_1 - адвокат Варода П.Б. просить стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.
Представником заявниці – адвокатом Вародою П.Б. на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 22.08.2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Вародою П.Б. (а.с.78, т.4) , Додаткову угоду №3 від 22.07.2025 до Договору про надання професійної правничої допомоги від 22.08.2024 (а.с.78 зворіт, т.4), згідно якої вбачається, що за надану професійну правничу допомогу у Тернопільському міськрайонному суді по даній справі Клієнт сплачує Адвокату гонорар у розмірі 20 000 грн., квитанцію до прибуткового касового ордера №22/7/25-1 від 22.07.2025 (а.с.79, т.4),. 
Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №22/7/25-1 від 22.07.2025 ОСОБА_1 сплатила адвокату Вароді П.Б. 20000 грн згідно вказаної вище Додаткової угоди №3 про надання професійної правничої допомоги.
       Таким чином, витрати представника позивача на професійну правничу (правову) допомогу у Тернопільському міськрайонному суді підтверджені належними та допустимими доказами.
При цьому, колегія суддів, розподіляючи витрати, понесені позивачем, в тому числі на професійну правничу допомогу, доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з ТВ ДВС та ПП «Ідея Вест» , адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15.
       Із урахуванням конкретних обставин, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).
       При цьому, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
       Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи ПП «Ідея Вест» у наданих суду письмових поясненнях заперечило щодо визначеного представником ОСОБА_1 - адвокатом Вародою П.Б. розміру витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн, мотивуючи тим, що розмір правничої допомоги є надмірним та неспівмірним з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг.
За таких обставин, зважаючи на заперечення приватного підприємства «Ідея Вест», а також те, що дана справа є незначної складності, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та приватного підприємства «Ідея Вест» на користь ОСОБА_1 понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн (по 5000 грн з кожного). 

       Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Варода Павло Борисович, задовольнити.
       Скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 серпня 2025 року і ухвалити нове рішення, яким скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Вароди П.Б. на дії старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко P.O. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №75368209, задовольнити.
Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця ТВ ДВС Бойко P.O. щодо винесення постанови від 09.07.2025 про закінчення виконавчого провадження №75368209 з примусового виконання виконавчого листа по справі №607/18991/22, виданого 09.05.2024 Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області та скасувати цю постанову.
З метою поновлення порушеного права ОСОБА_1 зобов`язати старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко P.O. відновити виконавче провадження №75368209 з примусового виконання виконавчого листа по справі №607/18991/22, виданого 09.05.2024 Тернопільським міськрайонний судом та вчинити заходи примусового виконання рішення суду у спосіб і порядок, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» та виконавчим документом.
        Стягнути із Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ЄДРПОУ: 45000236) та приватного підприємства «Ідея Вест» (ЄДРПОУ: 38934273) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в рівних частинах по 5000 грн з кожного.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       
       Повний текст постанови виготовлений 03 жовтня 2025 року.

Головуюча                                                                        Н.М. Храпак
       
Судді:                                                                        О.З. Костів

                                                                               М.В. Хома