П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/14186/25	

Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О. В.
                                                                                                                                  Час і місце ухвалення: м.  Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
                    головуючого  –  Лук`янчук О.В.
                    суддів              –  Бітова А. І.
                                                    –  Ступакової І. Г.    
                    
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “ 100 ШИН+” до Одеської митниці про визнання протиправним дій та скасування рішення , -

                                              В С Т А Н О В И Л А :
ТОВ “ 100 ШИН+” звернулося до суду з позовом до Одеської митниці, в якому просило суд:
Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000321; 
Визнати протиправними та скасувати рішення про корегування митної вартості №UA500500/2025/000195/2 від 17.04.2025.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 20.01.2019 між ТОВ “ 100 ШИН+ ” (Покупець) та “GUIZHOU TYRE CO., LTD”, Китай (Продавець) укладено зовнішньоекономічний договір № 100-GU19. Відповідно до умов договору на підставі Рахунку - проформи № 24122402001 від 31.12.2024 ТОВ “ 100 ШИН +” здійснило попередню оплату банківський платіжний документ № 138 від 22.01.2025. З метою додержання умов контракту сторони узгодили Інвойс №24122402001 від 16.02.2025 відповідно до якого була узгоджена номенклатура, ціна та кількість Товару. Загальна кількість товару складає 783 штуки, загальна вартість товару на умовах FOB (SHEKOU) становить 70115,63 Доларів США. Для здійснення митного оформлення товару позивачем була подана до митниці електронна митна декларація № 25UA500500012320U7 від 16.04.2025. В МД №225UA500500012320U7 від 16.04.2025 митна вартість товару була визначена за першим методом за ціною договору на рівні 100,48 Дол. США за один./ або 2,64 Дол. США/ кг. 17.04.2025 на підставі вимоги Митного органу про надання додаткових документів, Позивачем були надані додаткові документи: лист пояснення ТОВ “ 100 ШИН +” № б/н від 17.04.2025. Проте відповідачем всупереч вимогам діючого законодавства за результатами опрацювання поданої МД та документів винесена картка відмови у прийнятті митної декларації №UA500500/2025/000321 та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000195/2 від 17.04.2025, яким митну вартість товару визначено за резервним методом на рівні та 3,0965 дол. США/кг.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю “ 100 ШИН+” до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення та визнання противоправною та скасувати картку відмови задоволено.
Визнано протиправними та скасовано рішення про корегування митної вартості Одеської митниці №UA500500/2025/000195/2 від 17.04.2025.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000321 Одеської митниці. 
Стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю “ 100 ШИН+” суму сплаченого судового збору у розмірі 4844,80 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця, подала  апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та  прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000195/2 від 17.04.2025.
Вказує, що наявність в ЄАІС інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості товару є більшим ніж заявлено декларантом. У зв`язку з вищевикладеним та у відповідності до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів.
Відповідно до п. 1 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю “ 100 ШИН+” зареєстровано як юридична особа 28.12.2011 (Номер запису: 10671020000017401) та здійснює такі види діяльності за КВЕД: 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (основний); 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 50.20 Вантажний морський транспорт; 52.10 Складське господарство; 52.24 Транспортне оброблення вантажів; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.
20.01.2019 між “GUIZHOU TYRE CO., LTD”, (КНР) в особі генерального менеджера пана Ма Ші Чун (Ma Shi Chun) (Продавець), який діяв на підставі Статуту та Товариством з обмеженою відповідальністю “ 100 ШИН+” (Україна), в особі директора ОСОБА_1 , (Покупець), яка діяла на підставі Статуту, було укладено Договір закупівлі імпортного товару № 100-GU19. 
Згідно п.1.1. Договору Продавець відвантажує товар – вантажні шини та легкові шини в асортименті бренду, зазначеному в комерційному інвойсі, виробництва компанії “GUIZHOU TYRE CO., LTD”, за адресою: № 41, проспект Байхуа, район Юньян, провінція Гуйян-Гуйчжоу, Китай (надалі – Товар), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар згідно з Комерційним Інвойсом, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Пункти 2.1. – 2.3. Договору товар відвантажується в один або кілька морських контейнерів. Розмір, тип і кількість контейнерів вказується в доданому до Договору пакувальному листі. Кількість Товару по кожній поставці вказана в Комерційному Інвойсі, що додається до кожної конкретної поставки Товару. Вага товару: визначається Пакувальним Листом, що додається до кожної конкретної поставки Товару. Якість товару відповідає копії сертифіката якості ECE, виданого виробником.
Пункт 3.2. – 3.3. Договору загальна вартість товару за цим Договором вказується в комерційному інвойсі, що додається до кожної конкретної поставки Товару. 
Ціна товару визначається відповідно до того, на яких умовах FOB (SHENZHEN) “Інкотермс 2010” вона була виставлена Продавцем.
Пункти 4.1. – 4.2. Договору базисними умовами поставки за цим Договором є умови, зазначені в комерційному інвойсі. Умови поставки повинні відповідати правилам “Інкотермс 2010”. Строк поставки товару на умовах FOB (SHENZHEN) “Інкотермс 2010”., обмежений 30 календарними днями з дати розміщення замовлення покупцем.
Як вказано у позові відповідно до умов договору на підставі Рахунку - проформи № 24122402001 від 31.12.2024 ТОВ “ 100 ШИН +” здійснило попередню оплату банківський платіжний документ № 138 від 22.01.2025.
Копії вказаних платіжних документів надано позивачем до суду разом із позовом.
З метою додержання умов контракту сторони узгодили Інвойс №24122402001 від 16.02.2025 відповідно до якого була узгоджена номенклатура, ціна та кількість Товару. Загальна кількість товару складає 783 штуки, загальна вартість товару на умовах FOB (SHEKOU) становить 70115,63 Доларів США. 
На підставі інвойсу № №24122402001 від 16.02.2025 компанією    “GUIZHOU TYRE CO., LTD”     поставлено позивачу партію товару (Шини пневматичні гумові нові для вантажних автомобілів з індексом навантаження більш як 121, тип протектора дорожний (всесезонний): -215/75R17.5-16 мод. GL265D 240 шт; індекс навантаження 135/133; індекс швидкості, посадочний діаметр 17,5; 215/75R17.5-16 мод. GL283A - 207 шт; індекс навантаження 135/133; індекс швидкості, посадочний діаметр -17,5; 245/70R17.5-18 мод. GL283A 40 шт; індекс навантаження 143/141; індекс швидкості, посадочний діаметр -17,5;-245/70R17.5-16 мод. GL265D-140 шт; індекс навантаження 136/134; індекс швидкості М, посадочний Діаметр 17,5; 285/70R19.5-16 мод. GL265D 8 шт; індекс навантаження -146/144; індекс швидкості, посадочний діаметр 19,5; 315/70R22.5-18 мод. ELDH - 20 шт; індекс навантаження 154/150; індекс швидкості - L, посадочний діаметр 22,5; 385/55R22.5-20 мод. GL286A 40 шт; індекс навантаження 160; індекс швидкостіК, посадочний діаметр -22,5; -385/65R22.5-18 мод.GL256F24 шт. індекс навантаження 158; індекс швидкості, посадочний діаметр -22,5; 315/70R22.5-18 мод. ELDH - 154 шт; індекс навантаження 154/150; індекс швидкості, посадочний діаметр -22,5; 315/70R22.5-18 мод. ELSH 10 шт; індекс навантаження 154/150; індекс швидкості, посадочний діаметр -22,5. Загальна кількість 783 шт. Виробник “GUIZHOU TYRE CO., LTD”. Торговельна марка “ADVANCE”. Країна виробник СМ.)
16.04.2025 уповноважена позивачем особа діючи в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю “ 100 ШИН+”, звернулась до Одеської митниці, у зв`язку із імпортуванням та ввезенням на територію України товару (митна декларація № 25UA500500012320U7).
Для підтвердження вказаних у митній декларації № 25UA500500012320U7 від 16.04.2025 відомостей, до митної декларації, зокрема, було надано, зокрема, нижченаведений перелік документів:
- Пакувальний лист (Packing list) Б/Н від 16.02.2025; 
- Рахунок-проформа (Proforma invoice) 24122402001 від 31.12.2024; 
- Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) 24122402001 від 16.02.2025; 
- Коносамент (Bill of lading) GSZS0205281 від 16.02.2025; 
- Автотранспортна накладна (Road consignment note) 1248 від 15.04.2025; 
- Автотранспортна накладна (Road consignment note) 8526 від 15.04.2025; 
- Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) 25C5200A0127/00111 від 19.02.2025; 
- Банківський платіжний документ, що стосується товару 138 від 22.01.2025; 
- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг ТФ5 від 10.04.2025; 
- Банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг 15763 від 11.04.2025; 
- Документ, що підтверджує вартість перевезення товару Б/Н від 10.04.2025; 
- Прейскурант (прайс-лист) виробника товару Б/Н від 16.02.2025; 
- Розрахунок ціни (калькуляція) 24122402001 від 16.02.2025; 
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н від 30.12.2019; 
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н від 26.10.2020; 
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н від 30.12.2021; 
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н від 31.12.2021; 
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н від 18.04.2022; 
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н від 01.01.2023; 
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н від 31.12.2023; 
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) 100-GU19 від 20.01.2019; 
- Договір (контракт) про перевезення 26092024_4 від 26.09.2024; 
- Документація, яка має супроводжувати продукцію при наданні її на ринку відповідно до вимог щодо нехарчової продукції та її обігу на ринку України, встановлених технічними регламентами (Закон України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції”) UA.PN.191.3734-24 від 04.12.2024; 
- Інші некласифіковані документи (Заявка до договору № 00045958 від 10.02.2025; 
- Копія митної декларації країни відправлення 530420250040224202 від 16.02.2025.
Одеською митницею відповідно до частини 3 статті 53 МКУ декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, з яких виготовлені товари; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
17.04.2025 на підставі вимоги Митного органу про надання додаткових документів, Позивачем були надані додаткові документи: лист пояснення ТОВ “ 100 ШИН +” № б/н від 17.04.2025.
Одеська митниця за результатами розгляду поданих документів своїм рішенням №UA500500/2025/000195/2 від 17.04.2025 здійснила коригування заявленої позивачем митної вартості товару у сторону збільшення.
Також, Одеська митниця склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000321.
Так, у рішенні №UA500500/2025/000195/2 від 17.04.2025 відповідачем було вказано, що у зв`язку із спрацюванням профілів ризику системи управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості були опрацьовані подані декларантом документи, які підтверджують митну вартість товарів, і встановлено, що вони містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: 
1) Відповідно до договору від 20.01.2019 № 100-GU19 товар поставляється на умовах FOB SHENZHEN, а в інвойсі від 16.02.2025 № 24122402001 зазначені умови поставки FOB SHEKOU. 
2) В наданій до митного оформлення митній декларації країни відправлення не зазначено географічний пункт доставки товарів відповідно до умов поставки FOB. 
3) Прайс-лист б/н від 16.02.2025 був виданий пізніше, ніж проформа-інвойс від 31.12.2024 № 24122402001. 
4) Зазначені у довідці про вартість транспортних послуг від 10.04.2025 б/н відомості щодо вартості транспортних послуг до митного кордону України не відповідають таким відомостям, зазначеним у рахунку на оплату від 10.05.2025 № ТФ5. 
Зокрема у довідці відсутні відомості щодо вантажно-розвантажувальних робіт, які зазначені у рахунку-фактурі. Як наслідок транспортні витрати до митного кордону України не в повному обсязі включені до митної вартості товарів. З огляду на вищевикладене, відповідно до п.3 ст.53 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості декларант або уповноважена ним особа зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, з яких виготовлені товари; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Згідно з пунктом 6 ст. 53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи. 17.04.2024 декларантом ТОВ “ 100 ШИН+” було надіслано лист від 17.04.2025 б/н, яким повідомлено митний орган, що всі документи вже надані та інших додаткових документів надаватися не буде. Отже, декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, розбіжності не спростовано. 
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товару та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані представником позивача для митного оформлення товару, а досліджені судом документи, які містяться в матеріалах справи, є належними та у повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, а тому прийшов до висновку, що митним органом не наведено достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.
Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного. 
Відповідно до ст. 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з ч.1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Статтею 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів наведений в ч.2 цієї статті.
У разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Статтею 54 МК України  визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень  статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ч.5  ст.54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості, у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.
Згідно з ч.6  ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій  статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до положень ч.2  ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно приписів  ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою  статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Стаття 57 МК України  встановлює, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Частиною 2  ст.58 МК України  визначено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Згідно з ч.4  ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч.5  ст.58 МК України).
Відповідно до положень  ст.60 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей  58  і  59  цього  Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Отже, з наведених норм вбачається, що митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості та в разі виникнення сумніву щодо правильності зазначеної митної вартості товару має повноваження витребувати додаткові документи, які дають змогу об`єктивно підтвердити заявлену декларантом митну вартість.
Також, наведеними нормами передбачено, що витребування митним органом додаткових документів має відбуватися у випадку наявності обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Отже, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подано митну декларацію № 25UA500500012320U7 від 16.04.2025 року та документи, які зазначені у графі 44 МД, а саме: 
- Пакувальний лист (Packing list) Б/Н від 16.02.2025; 
- Рахунок-проформа (Proforma invoice) 24122402001 від 31.12.2024; 
- Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) 24122402001 від 16.02.2025; 
- Коносамент (Bill of lading) GSZS0205281 від 16.02.2025; 
- Автотранспортна накладна (Road consignment note) 1248 від 15.04.2025; 
- Автотранспортна накладна (Road consignment note) 8526 від 15.04.2025; 
- Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) 25C5200A0127/00111 від 19.02.2025; 
- Банківський платіжний документ, що стосується товару 138 від 22.01.2025; 
- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг ТФ5 від 10.04.2025; 
- Банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг 15763 від 11.04.2025; 
- Документ, що підтверджує вартість перевезення товару Б/Н від 10.04.2025; 
- Прейскурант (прайс-лист) виробника товару Б/Н від 16.02.2025; 
- Розрахунок ціни (калькуляція) 24122402001 від 16.02.2025; 
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н від 30.12.2019; 
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н від 26.10.2020; 
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н від 30.12.2021; 
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н від 31.12.2021; 
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н від 18.04.2022; 
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н від 01.01.2023; 
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н від 31.12.2023; 
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) 100-GU19 від 20.01.2019; 
- Договір (контракт) про перевезення 26092024_4 від 26.09.2024; 
- Документація, яка має супроводжувати продукцію при наданні її на ринку відповідно до вимог щодо нехарчової продукції та її обігу на ринку України, встановлених технічними регламентами (Закон України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції”) UA.PN.191.3734-24 від 04.12.2024; 
- Інші некласифіковані документи (Заявка до договору № 00045958 від 10.02.2025; 
- Копія митної декларації країни відправлення 530420250040224202 від 16.02.2025.
Відповідач в оскаржуваному рішенні зазначив, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
На підставі ч.3 статті 53 МКУ, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 
1) виписку з бухгалтерської документації;
2) інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, з
яких виготовлені товари;
3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними організаціями.
Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним
особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для
підтвердження заявленою ним митної вартості товарів
17.04.2024 декларантом ТОВ "100 ШИН+" було надіслано лист від 20.08.2025 11 17.04.2025 б/н, яким повідомлено митний орган, що всі документи вже надані та інших додаткових документів надаватися не буде. 
Водночас, податковим органом прийнято оскаржуване рішення, в  графі 33 якого вказано:
1) відповідно до договору від 20.01.2019 № 100-GU19 товар поставляється на умовах FOB SHENZHEN, а в інвойсі від 16.02.2025 № 24122402001 зазначені умови поставки FOB SHEKOU.
2) в наданій до митного оформлення митній декларації країни відправлення не зазначено географічний пункт доставки товарів відповідно до умов поставки FOB. 
3) прайс-лист б/н від 16.02.2025 був виданий пізніше, ніж проформа інвойс від 31.12.2024 № 24122402001. 
4) зазначені у довідці про вартість транспортних послуг від 10.04.2025 б/н відомості щодо вартості транспортних послуг до митного кордону України не відповідають таким відомостям, зазначеним у рахунку на оплату від 10.05.2025 № ТФ5. Зокрема у довідці відсутні відомості щодо вантажно-розвантажувальних робіт, які зазначені у рахунку-фактурі. Як наслідок транспортні витрати до митного кордону України не в повному обсязі включені до митної вартості товарів.
Надаючи оцінку вказаним обставинам, колегія суддів зазначає наступне.
Щодо посилання в оскаржуваному рішенні на те, що відповідно договору від 20.01.2019 № 100-GU19 товар поставляється на умовах FOB SHENZHEN, а в інвойсі від 16.02.2025 № 24122402001 зазначені умови поставки FOB SHEKOU, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.4.1. Договору базисні умова поставки, зазначаються в комерційному інвойсі. Відповідно до комерційного Інвойсу умовами поставки оцінюваної партії товару є FOB SHEKOU, що спростовує доводи апеляційної скарги та вірно зазначено судом першої інстанції.
Щодо посилань на апелянта на те, що в наданій до митного оформлення митній декларації країни відправлення не зазначено географічний пункт доставки товарів відповідно до умов поставки FOB, слід зазначити, що до митного оформлення була подана копія експортної МД країни відправлення №530420250040224202 від 16.02.2025
Так, в експортній вантажній митній декларації зазначено: данні про організацію-експортера (GUIZHOU TYRE CO., LTD.), данні вантажоодержувача (покупця) (ТОВ « 100 ШИН+»), містить умови поставки (FOB) , містить найменування порт відправлення (SHEKOU), містить посилання на Інвойс (24122402001), вагу 29843,76, найменування товару (шини для автобусів та вантажних автомобілів), кількість та вартість товару, що в повній мірі співпадають з даними, зазначеними в товаросупровідних документах, що надані до митного оформлення.
Отже, є можливість ідентифікувати митну декларацію країни відправлення з партією товару , що оцінюється.
Крім того в розумінні частини 2  статті 53 МК України експортна декларація не є основним документом, що підтверджує митну вартість. До того ж Експортна митна декларація складається експортером, відповідно до вимог законодавства чинного в країні експортера (Китай), а Покупець Товару не відповідає за заповнення митної декларації країни відправлення, яка оформляється у відповідності до законодавства, країни відправлення та внесення до неї відповідної інформації.
Аналогічна правова позиція наведена в Постанові Верховного Суду від 14 січня 2020 року справа № 813/1350/14.
Стосовно твердження, що Прайс-лист б/н від 16.02.2025 був виданий пізніше, ніж проформа-інвойс від 31.12.2024 № 24122402001.
Як вбачається з матеріалів справи, до митного оформлення був наданий Прейскурант (прайс-лист) виробника товару Б/Н від 16.02.2025 виданий Постачальником Товару “GUIZHOU TYRE CO., LTD” який містить комерційну пропозицію Постачальника. Відображена у прайс-листі вартість товарів відповідає тій вартості, що визначена у рахунку - проформі б/н від 31.12.2024 року та Інвойс № 24122402001 від 31.12.2024 року
Прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми чи вимог до термінів видачі прайс-листів, тому Митниця не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.
Крім того відповідач, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У той же час відповідачем не наведено жодних відомостей про те, яким саме чином складання прайс-листа виробника товару пізніше дати рахунку - проформи, чи/та інвойс впливає на визначення митної вартості товару.
Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного виноску, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що зазначення у довідці про вартість транспортних послуг від 10.04.2025 б/н відомості щодо вартості транспортних послуг до митного кордону України не відповідають таким відомостям, зазначеним у рахунку на оплату від 10.05.2025 № ТФ5, зокрема у довідці відсутні відомості щодо вантажно-розвантажувальних робіт та транспортно-експедиційних послуг, які зазначені у рахунку-фактурі та як наслідок транспортні витрати до митного кордону України не в повному обсязі включені до митної вартості товарів, оскільки вартість перевезення є підтвердженою, а документи надані до митного оформлення в сукупності дозволяють перевірити достовірність декларування витрат на транспортування до митного кордону України, так як до позивачем до митного органу надавались довідки про транспортні витрати.
Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 року по справі №804/16553/14 зазначив, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами.  Митний кодекс України  не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 15.10.2024 року по справі №520/6058/24.
Поряд з  цим, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам  МК України  до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи містили розбіжності, є необґрунтованими.
Колегія суддів зазначає, що позивачем, при здійсненні імпортування товару на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту, було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною 2  статті 53 МК України.
При цьому, колегія суддів звертає увагу апелянта, що  ст.53 МК України, якою врегульовано порядок підтвердження декларантом заявленої митної вартості та її перевірки митницею, не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 20 березня 2024 року у справі № 815/762/18.
Суд бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі № 803/776/17, згідно з яким декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій  статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Щодо посилань в оскаржуваному рішенні, що джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару, то колегія суддів зазначає наступне.
Так, митним органом визначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості товару є більшим та становить по товару № 1 – становить 3,0965 дол. США/кг (МД від 14.02.2025. № UA100120/2025/611178) ніж заявлено декларантом 2,63 дол. США/кг.
Колегія суддів вказує, що положеннями п.2.1 розділу ІІ Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених  наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, встановлено про необхідність у рішенні при визначенні митної вартості відповідно до положень ст. ст. 59, 60  та  64 МК України, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, робити пояснення щодо зроблених коригувань.
Діюче законодавство з питань державної митної політики не передбачає іншого документа, в якому митний орган зобов`язаний давати свої висновки щодо причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, аніж рішення про коригування митної вартості товарів.
Таким чином, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Однак, рішення про коригування митної вартості товару не містить інформації, який саме товар було використано в якості джерела інформації, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.
Зазначене, на думку колегії суддів, свідчить, що при коригуванні митної вартості товарів, декларант не має змоги перевірити серед яких митних декларацій контролюючий орган обирає саме ту, що слугує джерелом для коригування митної вартості товарів у конкретному випадку, оскільки доступу до баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України позивач немає, що є позбавленням позивача права доступу до митної декларації, яку використовував митний орган при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів, та порушенням принципу змагальних процесів.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, не відповідає вартості, заявленій ТОВ, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений  МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.
Окрім того, посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС Держмитслужби України не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару за ціною договору.
При цьому, Єдина автоматизована інформаційна система (ЄАІС) ДФС (Держмитслужби) України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості перевірити наявну у ній інформацію.
Таким чином, твердження митного органу, якими обґрунтовано рішення про коригування митної вартості товару, є безпідставними, так як контролюючим органом не доведено існування розбіжностей у числових значеннях митної вартості товару, що унеможливили б визначення митної вартості за ціною контракту, тобто за першим методом.
Ще одна обставина, яка на думку митного органу, впливає на митну вартість товарів, зазначена у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, а саме: відповідно до положення статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості товару (під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції).
Проте, колегія суддів вважає такі посилання митниці безпідставними, оскільки митним органом не наведено обставин та не надано доказів, яким чином документи, які були надані позивачем, порушують чи не відповідають вимогам вказаної статті. Окрім того, у відповідності до положень  Митного кодексу України, застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, можливе лише у разу, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у  ст.58-63 цього кодексу.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 4.09.2018р. у справі за №814/2659/16, від 24.01.2019р. у справі за №804/3893/17.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.
Суд зазначає, що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених  наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).
У даному випадку Одеська митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товарів визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої  статті 55 МК України  щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
Окрім того, колегія суддів наголошує, що рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару. Висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Відповідно до ч.3  ст.318 МК України, митний контроль передбачає мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Проте, приписи вказаної статті митним органом були порушені, оскільки саме формальний підхід до наданих документів та їх опрацювання став причиною прийняття протиправного рішення.
Отже, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що декларантом надані не всі документи є необґрунтованими.  
Посилання апелянта на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності та приймаючи рішення про коригування митної вартості, в п.33 якого вказані підстави, якими в тому числі обґрунтовано апеляційну скаргу та які на думку апелянта помилково не були враховані судом першої інстанції під час ухвалення судового рішення, колегія суддів вважає хибними, оскільки відповідачем не доведено неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з первинними МД документів та наведених в них відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2  статті 58 МК України  обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6  статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті  57  та частини 3 статті  58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329  КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5  статті 328 КАС України 
                                                                  Повний текст постанови складено та підписано 21 жовтня 2025 року . 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                       А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова