ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 жовтня 2025 року           справа №200/9035/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року у справі № 200/9035/24 (головуючий суддя І у інстанції – Аляб`єв І.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                      ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області під час призначення пенсії ОСОБА_1 з 19.04.2024 щодо не зарахування до її загального страхового стажу період навчання з 01.09.1992 по 24.05.1993; з 14.08.1997 по 19.08.1997; період роботи з 24.04.2008 по 04.07.2008; з 01.01.2024 по 19.04.2024; не зарахування заробітної плати з 01.01.2024 по 19.04.2024; не застосування норми ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», під час обрахунку розміру пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з 19.04.2024 зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1992 по 24.05.1993; з 14.08.1997 по 19.08.1997; період роботи з 24.04.2008 по 04.07.2008; з 01.01.2024 по 19.04.2024; врахувати заробітну плату з 01.01.2024 по 19.04.2024 до середнього заробітку, з якого обчислюється розмір пенсії; обчислити пенсію у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря згідно норм ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обґрунтування позову зазначила, що їй призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, однак при розрахунку розміру пенсії відповідачем не застосовано приписи статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, та не зараховано до загального страхового стажу спірні періоди навчання та роботи позивача, що призвело до зменшення загального її стажу та розрахунку меншого розміру пенсії.
Також зазначає, що відповідач не зарахував до розрахунку середнього заробітку заробітну плату яку отримувала позивач за період з 01.01.2024 по 19.04.2024 (день звернення з заявою за призначенням пенсії), що також призвело до порушення її прав на належне пенсійне забезпечення та отримання пенсії у належному розмірі.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 24.04.2008 по 04.07.2008; з 01.01.2024 по 19.04.2024, не зарахування заробітної плати з 01.01.2024 по 19.04.2024 та не урахування положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» при призначенні пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 19.04.2024 перерахунок пенсії ОСОБА_1 з зарахуванням до її загального страхового стажу періоди роботи з 24.04.2008 по 04.07.2008; з 01.01.2024 по 19.04.2024, заробітної плати з 01.01.2024 по 19.04.2024 до середнього заробітку, з якого обчислюється розмір пенсії та з урахування положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484,48 грн.
Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 
Обґрунтування апеляційної скарги.
На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.07.2023 у справі № 200/2717/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначило ОСОБА_1 з 19.04.2024 пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. “а” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року справа (№1-5/2018(746/15). Пенсія перерахована та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства.
Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 19.04.2024 звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням відповідача № 056650010252 від 26.04.2024 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22.07.2023 у справі № 200/2717/24, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 056650010252 від 26.04.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з 19.04.2024 пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. “а” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року справа (№ 1-5/2018(746/15).
16.10.2024 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.07.2023 у справі № 200/2717/24.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 30.10.2024 № 8244-8198/Б-02/8-1900/24 повідомлено представника позивача, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області рішення Донецького окружного адміністративного суду 22.06.2024 у справі № 200/2717/24 виконано відповідно до покладених зобов`язань. Враховуючи, що позивачка на обліку, як отримувач пенсії, перебуває в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, щодо більш детальної інформації з питань виконання рішення суду, слід звертатись до територіального органу Пенсійного фонду за місцем перебування на обліку.
Протокольним рішенням відповідача від 31.10.2024 позивачу призначено пенсію з 19.04.2024 (ЗУ № 1058-IV,Прик.полож.,п.2,ч.1; ЗУ № 1788,ст.13,а) (Робота за списком № 1).
Зі змісту такого протокольного рішення вбачається наступне:
- Умови призначення: (ЗУ №1058-IV, Прик.полож., п.2,ч.1; ЗУ №1788, ст.13,а) (Робота за списком №1);
- Середньомісячний заробіток: 40015.85000;
- Страховий стаж (повний): 39 років 5 місяців 13 днів;
- Коефіцієнт стажу без урахування кратності: 0.39417;
- Коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ( (473 / 100 * 12) * 1): 0.39417;
- Розмір пенсії за віком (ст.27) (40015,85 х 0,39417): 15773,05;
- Доплата за понаднормовий стаж (ст.28 ч.1. абз.2) (за 9 років): 212,49;
- Загальний розмір пенсії з надбавками: 15 985,54.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що у позивача наявний необхідний стаж на підземних роботах з повним робочим днем під землею, тому вона має право на розмір пенсії, обрахований відповідно до вимог ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”.
Щодо зарахування до страхового стажу позивачки періодів її роботи з 24.04.2008 по 04.07.2008 та 01.01.2024 по 19.04.2024 суд першої інстанції зазначив, що страховий трудовий стаж позивача у спірні періоди, підтверджується записами в трудовій книжці.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На підставі статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок 637) , основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 вказаної Постанови).
Пунктом 17 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.
Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12.08.1993 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
З огляду на викладене, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 у період з 08.10.2004 по 12.03.2018 позивач працювала у ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»; у період з 13.03.2018 по 19.04.2024 працювала в ТОВ «Краснолиманське».
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Проте, встановлені у цій справі обставини свідчать, що страховий трудовий стаж позивача у спірні періоди, підтверджується записами в трудовій книжці.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 25 вересня 2019 року №227/516/17.
З огляду на наведене, враховуючи сукупність належних та допустимих доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що записи трудової книжки про періоди з 24.04.2008 по 04.07.2008 та з 01.01.2024 по 19.04.2024, в повній мірі підтверджують роботу позивача, тому ці періоди підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.
Щодо не врахування заробітної плати з 01.01.2024 по 19.04.2024 при призначенні пенсії суд зазначає наступне.
З довідки ОК-5 вбачається, що позивач у період з 01.01.2024 по 19.04.2024 отримувала заробітну плату та сплачувала страхові внески.
Згідно з ст. 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 Закону № 1058-IV заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 за № 22-1 (далі - Порядок №22-1), для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку до заяви про призначення пенсії за віком надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 1 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення).
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Відповідно до п. 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що за загальним правилом заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід). Підставою для проведення розрахунку/перерахунку пенсії на підставі заробітної плати в такому випадку є первинні документи про нарахування такої заробітної плати. Видача довідок про заробітну плату проводиться підприємством, відповідно до первинних документів за нормативними документами, які дійсні на момент видачі довідки.
Водночас, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у спірних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду України від 17.03.2015 у справі № 21-11а15, від 15.12.2015 у справі № 2-а/576/29/14 та Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 358/1179/17, від 17.04.2018 у справі № 376/2559/17, від 25.09.2018 у справі № 539/1386/17, від 10.07.2019 у справі № 539/2726/16-а та від 05 березня 2020 року у справі № 539/3234/16-а.
Отже, відповідачем протиправно не враховано заробітну плату позивача з 01.01.2024 по 19.04.2024.
Згідно зі статтею 1 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008 № 345-VI (далі Закон № 345) дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
На підставі статті 8 Закону № 345 мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Як визначено абзацом 3 частини першої статті 28 Закону № 1058 мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Аналіз вищезазначених норм свідчить, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (в тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
При цьому, до працівників, на яких поширюється дія Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці належать тільки ті, які зазначені у Списку № 1, як зайняті на підземних роботах повний робочий день.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 21 січня 2020 року у справі № 640/4469/17.
Стаття 1 Закону № 345 для застосування положень цього закону вимагає дотримання певних умов, а саме:
- робота за професією, яка пов`язана з видобутком вугілля, залізної руди, руд кольорових і рідкісних металів, марганцевих, уранових, магнієвих (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритних руд, робота на шахтобудівних підприємствах та в державних воєнізованих аварійно-рятувальних службах (формуваннях) у вугільній промисловості;
- віднесення професії до Списку № 1;
- робота на підземних роботах повний робочий день.
Як свідчать матеріали справи, пенсійним органом при призначенні пенсії позивачу враховано до пільгового стажу за Списком № 1 - 9 років 8 місяців 6 днів.
Отже, підземний пільговий стаж позивача за Списком № 1 складає понад 7,5 років.
Таким чином, оскільки позивач працювала в шахті, на посаді, яка дає їй право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, має пільговий стаж на підземних роботах більш 7,5 років, тому розрахунок її пенсії має бути здійснений відповідно до статті 8 Закону № 345.
Суд звертає увагу відповідача, що норма статті 8 Закону № 345 імперативно визначає, що при додержанні пенсіонером певних умов (робота, зокрема, за професією, яка пов`язана з видобутком вугілля; віднесення професії до Списку № 1; робота на підземних роботах повний робочий день не менш як 15 років) мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Тобто, право на розрахунок пенсії відповідно до Закону № 345 не пов`язано з поданням заяви про перерахунок пенсії на підставі ст. 8 Закону № 345, а пенсійний орган, з врахуванням стажу та характеру роботи, зобов`язаний самостійно при розрахунку розміру пенсії застосувати положення Закону № 345 за наявності відповідних підстав.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року у справі № 200/9035/24 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року у справі № 200/9035/24 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 22 жовтня 2025 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 22 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя                                                            І.Д. Компанієць

Судді                                                                                 А.В. Гайдар

                                                                                Е.Г. Казначеєв