Дата документу 02.09.2025 Справа № 333/479/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 333/479/21
Провадження №22-ц/807/1512/25
Головуючий в 1-й інстанції – Стоматов Е.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року                                                         місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.	
суддів:	Подліянової Г.С., Полякова О.З.,	
секретар	Остащенко О.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) – Сулакова Едуарда Івановича на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2025 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 02 червня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про визнання недійсним електронних торгів з продажу квартири, оформлених протоколом проведення електронних торгів, визнання недійсним акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з електронних торгів,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд: визнати недійсними публічні торги, проведені 20.08.2020 р. державним підприємством «Сетам» в системі електронних торгів майном з продажу лоту №434418, а саме з продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , які оформлені протоколом № 498250 проведення електронних торгів від 20.08.2020 р., згідно якому переможцем визнано ОСОБА_2 , яка купила вказану квартиру за 408 855,04 грн. Визнати недійсним акт № 61235167 про реалізацію предмета іпотеки від 12.11.2020 р. у виконавчому провадженні ВП 61235167 старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), складеного за наслідками продажу 20.08.2020 р. державним підприємством «Сетам» в системі електронних торгів квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з електронних торгів, видане нотаріусом на ім`я ОСОБА_2 , на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору та інші судові витрати при їх наявності згідно наданих платіжних документів у рівних частках з відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На обґрунтування позову позивач зазначав, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі № 333/6374/13-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в розмірі 535 729,00 грн. Вказане рішення місцевого суду набрало законної сили та до цього часу не виконане. 06.05.2014 р. Комунарський районний суд м. Запоріжжя видав виконавчий лист за рішенням суду у цивільній справі № 333/6374/13-ц. Виконавчий лист № 333/6374/13-ц від 06.05.2014 р. перебуває на виконанні Комунарському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відкрито виконавче провадження ВП № 61235167. 01.11.2019 р. старший державний виконавець Кабаченко Ю.Ю. прийняла постанову про арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні ВП № 61235167, якою описала та наклала арешт на майно ОСОБА_1 : на однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 12262707. Зазначена квартира належить ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12.10.2007 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пянтковською О.Г., номер в реєстрі: 1014. 20.08.2020 р. ДІ «Сетам» провело електронні торги з реалізації предмету іпотеки-квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер лота: 434418, та продало вказану квартиру учаснику № 6 за 408 855,04 грн. ДП «Сетам» та покупець квартири ОСОБА_2 склали та підписали документ за наслідками продажу квартири: протокол № 498250 проведення електронних торгів від 20.08.2020 р. За фактом купівлі квартири на електронних торгах 20.08.2020 р. на підставі протоколу № 498250 проведення електронних торгів від 20.08.2020 р. у виконавчому провадженні ВП № 61235167 старший державний виконавець Кабаченко Ю.Ю. Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) склала акт № 61235167 про реалізацію предмета іпотеки від 12.11.2020 р. та видала його покупцю квартири ОСОБА_3 для оформлення права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову, оскільки старший державний виконавець Кабаченко Ю.Ю. при оформленні документів на продаж квартири позивача не виконав належним чином зазначені обов`язки: проігнорував існуючу за чинним законодавством заборону на продаж квартири за адресою: АДРЕСА_1 без її письмової згоди та дозволу у виконавчому провадженні ВП № 61235167 (період дії мораторію за Законом №1304-VII станом на 20.08.2020 р. був визначений до 21.10.2020 р.); внаслідок чого надав організатору торгів неактуальну та недостовірну інформацію щодо предмета реалізації (квартири), не вказав про існування мораторію (заборони) на продаж квартири, що призвело до реалізації на торгах майна, яке фактично не підлягало продажу. Вважає, що з червня 2014 р. до 21.10.2020 р. існували законні підстави для зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП 61235167 щодо продажу квартири з торгів, для зняття квартири з реалізації, для відстрочення виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі № 333/6374/13-4 про стягнення грошових коштів шляхом продажу предмету іпотеки - квартири за адресою: АДРЕСА_1 на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2025 року, позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (вул. Європейська, буд. 16, м. Запоріжжя, 69104), державного підприємства «СЕТАМ» (вул. Стрілецька, буд. 4-Б, м. Київ, 01001), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (вул.. Жилянська, буд. 48-50-а, м. Київ, 01033) про визнання недійсним електронних торгів з продажу квартири, оформлених протоколом проведення електронних торгів, визнання недійсним акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з електронних торгів – задоволено.
Визнано недійсними публічні торги, проведені 20.08.2020 р. державним підприємством «Сетам", код ЄДРПОУ 39958500, в системі електронних торгів майном з продажу лоту № 434418, а саме з продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , які оформлені протоколом № 498250 проведення електронних торгів від 20.08.2020 р., згідно якому переможцем визнано ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка купила вказану квартиру за 408 855,04 грн.
Визнано недійсним акт № 61235167 про реалізацію предмета іпотеки від 12.11.2020 р. у виконавчому провадженні ВП 61235167 старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ЄДРПОУ 35037364, складеного за наслідками продажу 20.08.2020 р. державним підприємством «Сетам» в системі електронних торгів квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з електронних торгів, видане нотаріусом на ім?я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі по 908 гривень 00 копійок /дев`ятсот вісім гривень нуль-нуль копійок/ з кожного.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог позову у повному обсязі.

       Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що позовна заява про оскарження реалізації предмета іпотеки подана з пропуском строку оскарження. На момент проведення торгів квартира за адресою: АДРЕСА_1 , не підпадала під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки позивачка не проживала у вказаній квартирі більше двох років. Рішення, на підставі якого здійснювалося виконавче провадження і відповідно реалізація спірної квартири, було скасовано через 10 місяців після закінчення виконавчого провадження. 

       Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 жовтня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ML-202/228/2007. Згідно з умовами кредитного договору та кредитних заявок Банк здійснив видачу кредитних коштів відповідачу в сумі 30 000,00 доларів США. Призначення кредиту - придбання нерухомого майна.

12 жовтня 2007 року укладено договір купівлі-продажу квартири № 1014. Відповідно до якого ОСОБА_1 придбала у власність квартиру АДРЕСА_4 . Також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16302772 від 16 жовтня 2007 року.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2013 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна" задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ОТП Факторинг Україна” заборгованість за Кредитним договором №МL-202/228/2007 від 12.10.2007р в розмірі 532 288,00 грн, та судові витрати у сумі 3 441,00 грн.

Рішення набрало законної сили 05 листопада 2013 року. На виконання зазначеного рішення суду було видано виконавчі листи. 11 лютого 2020 року представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було подано заяву щодо проведення виконавчих дій.

11 лютого 2020 року старшим державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Красних Олександром Дмитровичем відкрито виконавче провадження № 61235167 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованості у розмірі 535 729,00 грн на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА".

Постановою старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Красних О.Д. від 02 квітня 2020 року накладено арешт на все майно ОСОБА_1 .

Постановою старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Красних О.Д. від 02 квітня 2020 року описано та накладено арешт на майно: Квартира, реєстраційний номер 12262707, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , що належить боржнику: ОСОБА_1 .

Було визначено відповідального зберігача ОСОБА_5 .

30.04.2020 року державним виконавцем Красних О.Д. було призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а саме для визначення вартості майна боржника квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до звіту № 75/20 майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною прощею 34,13 кв. м., житловою - 17,5 кв.м., було оцінено в 478 753,00 грн..

04.05.2020 року за вих.. № 33207/6 державним виконавцем Красних О.Д. було направлено сторонам виконавчого провадження повідомлення щодо результатів оцінки арештованого майна рекомендованим листом з повідомленням.

У відповідності до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 у редакції наказу МУЮ від 29.09.2016 року № 2832/5, Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерством юстиції України 29.09.2016 № 2831/5 08.05.2020 року державним виконавцем Красних О.Д. було направлено пакет документів для проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна по виконавчому провадженню № 61235167 (згідно АСВП) до ЗФ ДІ «СЕТАМ».

За даним виконавчим документом, а саме: виконавчий лист № 333/6374/13-ц виданий 06.05.2014 документ видав: Комунарський районний суд м. Запоріжжя про: стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованість у розмірі 535 729,00 грн., - було реалізовано предмет іпотеки, чим задоволено вимоги іпотекодержателя, та в свою чергу державним виконавцем було виконано рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя, на підставі якого видано виконавчий лист № 333/6374/13-ц виданий 06.05.2014 року.

Згідно протоколу № 498250 від 20.08.2020 року проведення електронних торгів, реєстраційний номер лота № 434418, 20.08.2020 року проведено електронні торги з реалізації майна: ІПОТЕКА. Однокімнатна квартира, загальною площею 34,13 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_5 , на підставі договору купівлі-продажу, 1014, 12.10.2007, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Пянтковська О.Г.

Переможцем електронних торгів визнано, учасник 6: ОСОБА_2 , що мешкає: АДРЕСА_6 . Стартова ціна лота - 335 127,10 грн.; Ціна продажу - 408 855,04 грн.; Сума сплаченого гарантійного внеску - 16 756,36 грн.; Розмір додаткової винагороди організатору торгів - 3 686,39 грн.; 04.09.2020 року переможцем електронних торгів ОСОБА_2 в повному обсязі було внесено кошти на депозитний рахунок Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в сумі 388 412,29 грн.

20.10.2020 року на адресу відділу ДВС надійшла заява від переможця електронних торгів ОСОБА_6 про складання акту про реалізацію предмету іпотеки.

Державним виконавцем 12.11.2020 року було складено акт про реалізацію предмету іпотеки, який було направлено організатору проведення електронних торгів Державне підприємство «СЕТАМ» відповідно до ст.. 47 Закону України «Про іпотеки».

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 2 вересня 2021 року заяву відповідача ОСОБА_1 задоволено. Скасовано заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2013 р. по цивільній справі №333/6374/13-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна" до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про солідарне стягнення за кредитним договором.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2024 року в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна" до ОСОБА_1 про солідарне стягнення боргу за кредитним договором №ML-202/228/2007 від 12.07.2007 р. відмовлено. Рішення набрало законної сили 31 жовтня 2024 року.

Задовольняючи вимоги позову суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира вибула з володіння позивача та була реалізована на електронних торгах на підставі заочного рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 06 листопада 2013 року, яке в подальшому було скасовано, переглянуто та в задоволені позовних вимог відмовлено, тому у розумінні положень статті 388 ЦК України спірне рухоме майно вибуло з володіння позивача поза його волею.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

У свою чергу, підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Визначаючи підстави позову як елементи його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Позивачем у справі визначено предмет позову – захист права власника квартири за адресою  АДРЕСА_1 , шляхом визнання недійсними публічних торгів, з підстав порушення існуючої на час проведення торгів заборони на продаж квартири без письмової згоди у відповідності до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Між тим, в порушення вимог процесуального законодавства, судом першої інстанція справу розглянуто поза межами заявлених підстав позову. Суд дійшов висновку про можливість задоволення вимог позову зважуючи на скасування заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2013 р. по цивільній справі №333/6374/13-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна" до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про солідарне стягнення за кредитним договором та ухвалення Комунарським районним судом м. Запоріжжя від 16 вересня 2024 року рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна" до ОСОБА_1 про солідарне стягнення боргу за кредитним договором №ML-202/228/2007 від 12.07.2007 р. 

Крім того, судом першої інстанції оскаржуване рішення суду обґрунтовано положеннями ст. 388 ЦК України, щодо права власника на витребування майна від добросовісного набувача, хоча відповідних вимог позивачем у справі заявлено не було.

Зважуючи на викладене, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з підстав п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України у зв`язку із порушенням норм матеріального та процесуального права. 

Що стосується розгляду справи по суті, слід зазначити наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21).

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Оскільки за змістом частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами торгів (аукціону) правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами торгів, то підставами для визнання торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення. Для визнання судом торгів (аукціону) недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. При цьому наявність підстав для визнання торгів недійсними має встановлюватися судом на момент їх проведення.

Аналогічний висновок наведений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 372/3161/18.

У частині першій статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно з частинами першою, другою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У частинах третій, п`ятій статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Відповідно до частин першої, другої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц, зроблено висновок, що: «виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням.

Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статтями 55, 85).

Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 виснувала, що при оцінці добросовісності/недобросовісності набувача майна слід враховувати, що прилюдні торги у межах здійснення виконавчого провадження мають виступати найбезпечнішим способом набуття майна, публічна процедура реалізації якого гарантує невідворотність результатів торгів та «юридичне очищення» майна, придбаного у такий спосіб.

Для застосування вимоги про витребування майна з чужого володіння немає потреби в оскарженні електронних торгів (відповідного правочину купівлі-продажу), складених на їх підставі протоколу й акта про проведені електронні торги чи викладеного в окремому документі договору купівлі-продажу. Придбання майна на публічних торгах не є запорукою добросовісності набувача. Тому питання про добросовісність чи недобросовісність покупця, який набув майно на торгах, слід оцінювати у кожному конкретному випадку окремо (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі № 233/4365/18, від 13 лютого 2024 року у справі № 910/2592/19).

В контексті вказаних правових висновків слід зазначити, що оскільки наявність підстав для визнання торгів недійсними має встановлюватися судом на момент їх проведення, скасування рішення суду, на підставі якого було проведено реалізацію нерухомого майна на торгах, яке мало місця в часовому проміжку вже після проведення торгів, не може бути підставою для визнання недійсними публічних торгів. Між тим, такі обставини є підставою для захисту прав позивача шляхом ініціювання питання щодо витребування майна з чужого незаконного володіння.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 678/301/12 (провадження № 14-624цс18) вказано, що: «державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, у тому числі й оцінку та уцінку майна, на яке звернуто стягнення, - статті 58, 62 Закону № 606-ХІV, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (пункт 5.11 Інструкції № 74/5). Дії (бездіяльність) державного виконавця щодо порушень, допущених при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом № 606-XIV, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статті 55, 85 цього Закону). Отже, незаконність дій державного виконавця під час здійснення своїх повноважень, передбачених Законом № 606-XIV щодо проведення оцінки майна, визначення його вартості чи оцінки (уцінки) до призначення прилюдних торгів, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмових повідомлень державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

Отже, дії виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення торгів, мають самостійний спосіб оскарження, що підтверджується сталою практикою Верховного Суду.

Позивач у позові не посилається на порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, а вказує на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця при підготовці реалізації арештованого майна, а саме вчинення відповідних дій без врахування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а також не вчинення дій щодо зупинення виконавчих дій щодо реалізації арештованого майна з тих самих підстав. 

При цьому матеріали справи не містять даних щодо оскарження дій державного виконавця у передбачений процесуальним законодавством спосіб, що вказує на безпідставність та недоведеність вимог позову.

Зважуючи на викладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог позову.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:
       
Апеляційну скаргу представника Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) – Сулакова Едуарда Івановича задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2025 року у цій справі скасувати. Ухвалити нову постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про визнання недійсним електронних торгів з продажу квартири, оформлених протоколом проведення електронних торгів, визнання недійсним акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з електронних торгів – залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 5 вересня 2025 року.

Головуючий, суддя-доповідач                                                С. В. Кухар

судді:                                                                                Г. С. Подліянова

О. З. Поляков