ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2025 р. 	Справа № 480/312/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Бегунца А.О. ,

          розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 (головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко) у справі №480/312/24
за позовом    ОСОБА_1  
до   Військової частини НОМЕР_1       
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 08.07.2023 по 11.11.2023;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 збільшену до 100000 грн. додаткову винагороду відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 08.07.2023 по 11.11.2023;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі, які складаються з витрат на правову допомогу.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на прийняття  рішення з порушенням норм матеріального права; невідповідності  висновків суду обставинам справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що у спірний період безпосередньо приймав участь у бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. 
Однак, за спірний період виплата додаткової винагороди, яка визначена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", відбувалась із порушенням вимог чинного законодавства, оскільки виплачувалась не в повному обсязі, а саме не в розмірі 100 000 грн. з розрахунку на місяць, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не враховано.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким: 
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за періоди з 14.10.2023 по 21.10.2023 та з 01.11.2023 по 11.11.2023; 
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної до 30 000 грн. додаткової винагороди відповідно до п.1  постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 01.10.2023 по 13.10.2023 та з 22.10.2023 по 31.10.2023;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 збільшену до 100 000 грн. додаткову винагороду відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за періоди з 14.10.2023 по 21.10.2022 та з 01.11.2023 по 11.11.2023;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 збільшену до 30 000 грн. додаткову винагороду відповідно до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за періоди з 01.10.2023 по 13.10.2023 та з 22.10.2023 по 31.10.2023;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі, які складаються з витрат на правову допомогу.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Позивач також в обґрунтування своєї позиції направив на електронну пошту Другого апеляційного адміністративного суду письмові документи. 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи №480/312/24 визначено склад колегії суддів: Русанова В.Б. - головуючий суддя;  судді: Бегунц А.О., Присяжнюк О.В.
У зв`язку із перебуванням у відрядженні судді Присяжнюк О.В., протоколом повторного автоматизованого розподілу справи №480/312/24 визначено склад колегії суддів:                                 Русанова В.Б. - головуючий суддя; судді: Калиновський В.А., Бегунц  А.О.
Відповідно до ч. 1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 09.07.2023 по 14.11.2023 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Під час проходження служби сума додаткової винагороди до 100 000,00 грн.  нарахована позивачу у серпні 2023 року (за липень 2023 року) у розмірі 22 580,65 грн., у вересні 2023 року (за серпень 2023 року) у розмірі 0,00 грн., у жовтні 2023 року (за вересень 2023 року) у розмірі 0,00 грн., у листопаді 2023 року (за вересень 2023 року) у розмірі 0,00 грн., у листопаді 2023 року (за жовтень 2023 року) у розмірі 0,00 грн., у листопаді 2023 року (за листопад 2023 року) у розмірі 0,00 грн., у лютому 2024 року (за жовтень 2023 року) у розмірі 25 806,45 грн., у лютому 2023 року (за листопад 2023 року) у розмірі 0,00 грн., що вбачається з  довідки Військової частини НОМЕР_1 від 04.04.2024 №830/ф про суму нарахованого та виплаченого доходу                    ОСОБА_1 .
Вважаючи, що відповідачем протиправно виплачувалась не в повному обсязі додаткова винагорода за період з 08.07.2023 по 11.11.2023, позивач звернувся з позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з не підтвердження обставин протиправності дій (бездіяльності) відповідача в частині не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, виходячи з розрахунку 100 000,00 грн.
За змістом апеляційної скарги позивач фактично не погоджується і з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині не нарахування та невиплати додаткової винагороди, виходячи з розрахунку 100 000,00 грн. за період 14.10.2023 по 21.10.2023 та з 01.11.2023 по 11.11.2023.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд переглядає справу в межах вимог апеляційної  скарги.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі по тексту - Закон №2011-XII).
Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі по тексту - Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджений Наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі по тексту - Порядок №260).
Згідно з пунктом 2 Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє донині.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Президент України Указом від 24.02.2022 за №69/2022 оголосив загальну мобілізацію упродовж 90 діб.
Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 “Про загальну мобілізацію” Кабінету Міністрів України (доручено) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання зазначених указів Президента України Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі по тексту -  Постанова №168).
Відповідно до пункту 1-1 Постанови № 168 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, на період воєнного стану:
військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;
військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони;
військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Згідно із пунктом 12 Постанови №168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 3 постанови №168 Міністерству фінансів доручено опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.
Пунктом 5 постанови №168 визначено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.
Відповідно до статті 8 Закону України від 06.12.1991 за № 1934-XII «Про Збройні Сили України» Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством, в тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення                                  (абз.2 ч.4 ст.9 Закону №2011-XII).
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 за №260, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі по тексту - Порядок №260).
Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44, який набрав чинності 31.01.2023 та застосовується з 01.02.2023, Порядок №260 доповнено розділом XXXIV “Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану”, пунктом 2 якого передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);
у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;
зі здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;
на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);
з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;
з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);
у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);
з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями;
50 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах).
Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)), затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;
30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;
з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;
з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;
у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;
у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту);
від 15 000 до 30 000 гривень - військовослужбовцям, які обіймають посади керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах) (у розрахунку на місяць пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу).
Розмір додаткової винагороди за конкретними категоріями посад керівного та інструкторсько-викладацького складу затверджується Кабінетом Міністрів України. Перелік навчальних військових частин (навчальних центрів, навчальних підрозділів), а також посад керівного та інструкторсько-викладацького складу затверджується Міністром оборони України;
6000 гривень - військовослужбовцям строкової військової служби в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби (пропорційно часу проходження служби);
2350 гривень - курсантам вищих військових навчальних закладів, закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки, закладів фахової передвищої військової освіти, які перед зарахуванням на навчання не перебували на військовій службі або проходили строкову військову службу (пропорційно часу проходження служби (перебування на навчанні)).
За змістом пунктів 4, 5, 6, 9, 10 розділу XXXIV Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Одним днем участі у бойових діях або заходах вважається період (з 00 годин до 24 години календарної доби), протягом якого військовослужбовець залучався до участі в бойових діях або заходах, незалежно від кількості та тривалості таких залучень за добу.
У разі, коли військовослужбовець залучається до участі в бойових діях або заходах, які розпочато до 24 години однієї доби і закінчено після 00 годин наступної доби, до розрахунку включається зазначений період як два дні участі у бойових діях або заходах.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців.
Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:
командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини;
керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Колегія суддів зазначає, що аналіз наведених вище норм  свідчить  про те, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), щомісячно виплачується додаткова винагорода до 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
При цьому виплата додаткової винагороди до 100 000,00 грн. на місяць здійснюється за місцем перебування військовослужбовця на грошовому забезпеченні (за місцем штатної служби військовослужбовця) за умови документального підтвердження факту безпосередньої участі військовослужбовця в зазначених бойових діях або заходах. 
Документальним підтвердженням факту такої участі слугують наступні документи: бойовий наказ (бойове розпорядження), журнал бойових дій або журнал ведення оперативної обстановки (підсумкове, термінове, позатермінове) або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад), рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (спеціальних) завдань.
Водночас, колегія суддів зазначає, що сам факт перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій сам по собі ще не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн., передбаченої Постановою №168. 
Ключовою  передумовою виникнення права на отримання такої додаткової винагороди є факт виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні Постанови №168 означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів», що підтверджується документами, перелік яких приведений вище.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам  колегія суддів зазначає наступне.
Так, позивач стверджуючи про наявність у нього права на отримання збільшеної до                       100 000,00 грн. додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 від 28.02.2022, зазначає, що у період з 08.07.2023 по 11.11.2023 брав безпосередню участь бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).
На підтвердження вказаних обставин позивач надав: копії витягів з наказів командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2023 №310 (а.с.51), від 13.11.2023 №578 (а.с.52),                          від 14.11.2023 №580 (а.с.12), довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 20.11.2023 за №5710/224 (а.с.18).
Згідно змісту витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2023 за №310 вбачається, що 12.07.2023 ОСОБА_1 у складі особового складу прибув в район зосередження "Межова" та " ІНФОРМАЦІЯ_1 " з метою безпосередньої участі у бойових діях, забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні ворожої агресії.
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.11.2023 за №578 ОСОБА_1 13.11.2023 у складі особового складу прибув з району зосередження " ІНФОРМАЦІЯ_2 ".
Відповідно до витягу з наказу (по стройовій частині) командира Військової частини НОМЕР_2 від 14.11.2023 №580 ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях (спеціальних) завдань або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування в районах здійснення заходів з 01.11.2023 по 11.11.2023.
Також, довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 20.11.2023 №5710/224 підтверджено, що ОСОБА_1 17.10.2023 отримав травму (поранення) внаслідок бойового ураження противником поблизу населеного пункту Водяне, Донецької області. Випадок стався в районі бойових дій під час виконання бойових завдань із захисту Батьківщини.
Як встановлено судом першої інстанції та визнано відповідачем, що ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора за участь у яких виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах лише в липні 2023 року (7 днів) та жовтні 2023 року (8 днів).
В підтвердження здійснення виплати додаткової винагороди у підвищеному розмірі  надана довідка Військової частини НОМЕР_1 від 04.04.2024 за №830/ф про суму нарахованого та виплаченого доходу ОСОБА_1 , відповідно до якої позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду до 100 000,00 грн. у серпні 2023 року (за липень 2023 року) у розмірі 22580,65 грн. та у лютому 2024 року (за жовтень 2023 року) у розмірі 25 806,45 грн.
Щодо доводів апеляційної скарги про наявність у позивача права на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. за період з 14.10.2023 по 21.10.2023 та з 01.11.2023 по 11.11.2023.
Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не встановлено належних і допустимих доказів, в підтвердження факту безпосередньої участі позивача у період, окрім липня 2023 року (7 днів) та жовтня 2023 року (8 днів), у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення російською федерацією, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).
Надаючи оцінку наявним в справі наказам командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2023 за №310 та від 13.11.2023 за №578, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що останні є належними, проте не достатніми доказами безпосередньої участі позивача у бойових діях або відповідних заходах, оскільки накази свідчать лише про прибуття позивача в район зосередження "Межова" та "Мирне" та "Мирноград" з метою безпосередньої участі у бойових діях, забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні ворожої агресії.
Будь-яких доказів, які містять відомості стосовно того, які саме бойові дії, у зазначений період, вчиняв позивач, знаходячись у спірний період, зокрема, але не виключно в районах зосередження "Межова", "Мирне" та Мирноград", що підпадало під критерії виплати саме підвищеної додаткової винагороди до рівня 100 000 грн. матеріали справи не містять та судом                   не встановлено.
Колегія суддів враховує довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 20.11.2023 за №5710/224 якою підтверджено, що ОСОБА_1 17.10.2023 отримав травму (поранення) внаслідок бойового ураження противником поблизу населеного пункту Водяне, Донецької області.
Проте, зазначена довідка містить інформацію виключно щодо обставин отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та відповідно має призначення - встановити причинний зв`язок між обставинами поранення та захистом Батьківщини/виконанням обов`язків військової служби/проходженням військової служби.
Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції позивачу за липень 2023 року (7 днів) та жовтень 2023 року (8 днів) виплачено додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з розрахунку 100 000 грн. згідно з періодами участі та виконаних завдань, що підтверджено довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 04.04.2024 за №830/ф. 
Щодо  періоду з 14.10.2023 по 21.10.2023  та з 01.11.2023 по 11.11.2023.
Колегія суддів зазначає, що  матеріали справи не містять і судом не встановлено документального підтвердженням факту участі позивача у зазначений період у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, зокрема : бойових наказів (бойових розпоряджень), журналів бойових дій або журналів ведення оперативної обстановки (підсумкове, термінове, позатермінове) або бойових донесень або постових відомостей (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад), рапортів (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (спеціальних) завдань. 
Колегія суддів зазначає, що  необхідною та ключовою умовою для отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн. є не лише перебування військовослужбовця в районах проведення воєнних (бойових) дій, а саме взяття безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів,  що підтверджується документами, перелік яких приведений вище.
Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 06.06.2024 у справі №400/1217/23.
Наявний в справі наказ (по стройовій частині) командира Військової частини НОМЕР_1 від 14.11.2023 за №580,  який містить  посилання на безпосередню участь позивача у бойових діях (спеціальних) завдань або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування в районах здійснення заходів з 01.11.2023 по 11.11.2023, колегія суддів вважає належним, але не достатнім доказом щодо наявності права на отримання додаткової винагороди, оскільки останній не містить посилань на підстави зазначення таких відомостей, зокрема на бойові розпорядження, рапорти тощо.
Будь-яких доказів безпосередньої участі позивача в період з 01.11.2023 по 11.11.2023  в бойових діях, зокрема (бойових наказів (бойових розпоряджень), журналу бойових дій, тощо) суду не надано.
Щодо доводів апелянта про відсутність можливості надати належні докази, витяги з журналу бойових дій, у зв`язку з тим, що вони містять інформацію з обмеженим доступом відповідно до Закону України "Про державну таємницю", "Зводу відомостей, що становлять державну таємницю", в підтвердження чого надає лист Військової частини НОМЕР_1 від 21.09.2024 №6109С, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до приписів п.4 ч.3 ст.2 КАС України одним з принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі.
Відповідно до ст.9 КАС України ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2025 року апеляційним судом  зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати письмові пояснення та докази щодо:
- підстав (документів) зазначення в наказі (по стройовій) частині командира Військової частини №580 від 14.11.2023, інформації про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях (спеціальних) завдань або забезпечення або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебування в районах здійснення заходів з 01.11.2023 по 11.11.2023;
- виплати ОСОБА_1 за період 01.11.2023 по 11.11.2023 збільшеної винагороди у розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за вказаний період згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
На виконання вимог суду відповідачем надано письмові пояснення, в яких зазначено про відсутність підстав  виплати підвищеної додаткової винагороди до рівня 100 000 грн. за  період 01.11.2023 по 11.11.2023, оскільки безпосередньої участі у бойових діях протягом листопада 2023 року ОСОБА_1 не брав.
Надана позивачем під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції копія сторінки з особової справи ОСОБА_1 , в розділі “Участь у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки, бойових діях. Військова служба, яка дає право для пільгового обчислення вислуги років на пенсію” якої зазначено період служби, який відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зараховується для визначення розміру пенсії з розрахунку один місяць служби за три місяці, також не є належним доказом безпосередньої участі позивача в спірний період у бойових діях (спеціальних) завдань або забезпечення або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебування в районах здійснення заходів, оскільки не містить відомостей щодо конкретного періоду та дій, вчинених позивачем.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову про визнання протиправною бездіяльність  відповідача в частині не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, виходячи з розрахунку 100 000,00 грн., відповідно до Постанови №168 за період з 14.10.2023 по 21.10.2023 та  з 01.11.2023 по 11.11.2023.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права неправильним. 
Незважаючи на встановлений ч.2 ст.77 КАС України обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, позивач не звільняється від свого обов`язку, визначеного частиною 1 згаданої статті щодо доведення тих обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Наведене вище узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 25.06.2020 у справі №520/2261/19, від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21.
З огляду на викладене суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, застосував норми матеріального та процесуального права та правомірно відмовив в задоволені позову за період вимог з 14.10.2023 по 21.10.2023 та з 01.11.2023 по 11.11.2023.
Щодо вимог апеляційної скарги про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної до 30 000 грн. додаткової винагороди відповідно до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 01.10.2023 по 13.10.2023 та з 22.10.2023 по 31.10.2023 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити позивачу збільшену до 30 000 грн. додаткову винагороду відповідно до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за періоди з 01.10.2023 по 13.10.2023 та з 22.10.2023 по 31.10.2023, то колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно вимог ч.5 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Оскільки наведені вище вимоги не заявлені позивачем в суді першої інстанції, судом першої інстанції не розглядалися, отже вони не підлягають розгляду судом апеляційної інстанції.
При цьому, позивач не позбавлений права в окремому судовому провадженні ініціювати спір з урахуванням іншого предмета та підстав позову.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на пропуск позивачем строку звернення до суду, вважаючи обґрунтованими висновки, викладені в ухвалі Сумського окружного адміністративного суду від 18.01.2024 про поновлення строку звернення ОСОБА_1 до суду з позовом.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу                                              без задоволення, а судове рішення без змін. 
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого рішення суду першої інстанції та приписи ст.139 КАС України, відсутні правові підстави для розподілу судових витрат. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі                     №480/312/24 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	В.А. Калиновський    А.О. Бегунц