КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Унікальний номер справи № 379/291/25                                          Головуючий у суді першої інстанції - Зінкін В.І.
Апеляційне провадження № 33/824/5480/2025                      Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
 
П О С Т А Н О В А
 
13 листопада 2025 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А. розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Прасолова Ігора Вадимовича на постанову Таращанського районного суду Київської області від 18 квітня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,
 
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою Таращанського районного суду Київської області від 18 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 15 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , через свого адвоката Прасалова І.В. подав дві апеляційні скарги. Оскільки подані апеляційні скарги є повністю ідентичними за своїми формою і змістом, то їх слід вважати однією апеляційною скаргою на постанову суду першої інстанції від 18 квітня 2025 року.
Прохальна частина апеляційних скарг містить клопотання про поновлення строку, яке обґрунтоване тим, що 08 травня 2025 року між ЮК «Прасолов і Партнери» було укладено договір про надання правничої допомоги ОСОБА_1 , а 27 травня 2025 року було подано апеляційну скаргу ОСОБА_1 . 13 червня 2025 року захисник Борсуківська К.О. ознайомилась з матеріалами справи № 379/291/25 відносно ОСОБА_1 в апеляційній інстанції, а 11 липня 2025 року постановою Київського апеляційного суду відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 18 квітня 2025 року. Повний текст цієї постанови був опублікований на сайті ЄДРСР 15 липня 2025 року.
Скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Таращанського районного суду Київської області від 18 квітня 2025 року з метою дотримання права ОСОБА_1 на справедливий суд та забезпечення можливості апеляційного оскарження, передбаченого п. 8 ст. 129 Конституції України.
Перевіривши матеріали справи та аргументи клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
За змістом положень частини другої статті 294 КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді, пропущений із поважних причин, може бути поновлений особі, яка звертається із відповідним клопотанням.
При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Такий підхід до визначення категорії поважності причин пропуску процесуального строку окреслено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 травня 2020 року в справі № 9901/546/19, у якій також зазначено, що приписами процесуального закону чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду.
Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні відповідного процесуального документу, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Визначаючи зміст поняття «поважні причини», апеляційний суд бере до уваги й висновки щодо застосування норм права, викладені у рішенні Верховного Суду України від 13 вересня 2006 року у справі №6-26370кс04, де зазначено, що поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим.
Тобто, причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено.
У даній справі оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята 18 квітня 2025 року, тому останнім днем подання на неї апеляційної скарги було 28 квітня 2025 року.
Разом з тим, з апеляційною скаргою вперше ОСОБА_1 звернувся лише 22 травня 2025 року.
Як вбачається з матеріалів справи, оформлений відносно ОСОБА_1 адміністративний матеріал за частиною першою статті 130 КУпАП надійшов до суду першої інстанції від ГУ НП в Київській області 18 лютого 2025 року.
Зі змісту постанови Таращанського районного суду Київської області від 18 квітня 2025 року вбачається, що захисник ОСОБА_1 адвокат Шапошник Є.В. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій зазначав, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП визнає повністю, щиро розкаюється, просив розглянути справу без участі сторони захисту.
Вказана заява адвоката Шапошника Є.В. приєднана до матеріалів справи (а.с.48,49).
Копію постанови Таращанського районного суду Київської області від 18 квітня 2025 року було направлено на поштову адресу ОСОБА_1 21 квітня 2025 року та ним отримано 30 квітня 2025 року (а.с.55,60).
Також копія постанови була доставлена до електронного кабінету адвоката Шапошника Є.П. 21 квітня 2025 року (а.с.56).
Отже, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 достовірно знав про результат прийнятого рішення, порядок і строки його оскарження.
22 травня 2025 року ОСОБА_1 вперше звернувся з апеляційною скаргою на постанову Таращанського районного суду Київської області від 18 квітня 2025 року, однак постановою Київського апеляційного суду від 11 липня 2025 року відмовлено у задоволенні його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернуто апеляційну скаргу.
Копія вказаної постанови 14 липня 2025 року засобами поштового зв`язку була направлена на ім`я ОСОБА_1 за адресою для листування, зазначеної в апеляційній скарзі, яка є адресою АБ «ЮК «Прасолов та партнери» і з яким адвокат Борсуківська К.О. уклала договір про партнерство з надання правничої допомоги і відповідно до трекінгу поштового відправлення була отримана 22 липня 2025 року.
12 серпня 2025 року ОСОБА_1 , через свого захисника, вдруге звернувся з апеляційною скаргою, однак постановою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернуто апеляційну скаргу.
15 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , через свого адвоката Прасолова І.В., втретє звернувся з апеляційною скаргою.
Разом з тим, при опрацюванні матеріалів справи було з`ясовано, що подана апеляційна скарга містить ті ж обставини пропуску строку, які вже були дослідженні Київським апеляційним судом і за результатом розгляду чого було винесено постанову 07 жовтня 2025 року, якою апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала, у зв`язку з відмовою у задоволені клопотання про поновлення строку.
При цьому, звертаючись із апеляційною скаргою, захисник Фисака В.В. не навів доводів та не надав доказів на підтвердження причин, які пов`язані із об`єктивними та непереборними обставинами, які перешкоджали ОСОБА_1 , будучи обізнаним про розгляд справи саме 18 квітня 2025 року, цікавитися її результатом, подавати клопотання про ознайомлення та/або отримання копії постанови та без зайвих зволікань подати апеляційну скаргу в десятиденний строк, а подаючи первісну апеляційну скаргу 22 травня 2025 року ОСОБА_1 допустив свідоме зволікання з поданням апеляційної скарги.
Пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку учасника провадження щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі не є поважною причиною пропуску строку.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволені клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги скаржнику.
За змістом статей 287, 294 КУпАП, повернення апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення попередньої апеляційної скарги.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 24 липня 2023 року в справі № 200/3692/21 зважаючи на зміст викладених у цій постанові норм процесуального права, якими врегульовано питання строків апеляційного оскарження та їх поновлення, вимоги до процедурних рішень суду апеляційної інстанції, ухвалених з цього питання, а також беручи до уваги продемонстровані національними судами та ЄСПЛ підходи до поновлення процесуальних строків, правові позиції Верховного Суду з цього приводу, вказав, що процесуальний строк, зокрема строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:
- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;
- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;
- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;
- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;
- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.
Іншого порядку обчислення перебігу строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у справі про адміністративне правопорушення КУпАП не передбачає.
Відповідно до глави 21 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисник зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Апеляційний суд звертає увагу й на практику Європейського суду з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30 червня 2006 року у справі «Каменівська проти України» (заява №18941/04), у якій наголошено, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21.02.1975, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. Guйrin v. France, рішення від 29.07.1998, п. 37). Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (див. Pйrez de Rada Cavanilles v. Spain, рішення від 28.10.1998, Reports 1998-VIII, с. 3255, п. 45).
Отже, апеляційний суд дійшов висновку про те, що інших обставин, які б свідчили про поважність причини пропуску строку апеляційного оскарження, які об`єктивно перешкоджали апелянту, своєчасно звернутися з апеляційною скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження постанови суду і які не були дослідженні апеляційним судом у клопотанні не наведено.
За таких обставин, надаючи оцінку доводам захисника ОСОБА_1 - адвоката Прасолова І.В. щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та наявним у матеріалах справи доказам в їх сукупності та співставленні, апеляційний суд вважає, що такі причини є неповажними, а відтак відмовляє у поновленні процесуального строку та з підстав, передбачених ч. 2 ст. 294 КУпАП, повертає апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами особі, яка її подала.
На підставі викладеного та керуючись статтею 294 КУпАП, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Прасолова Ігора Вадимовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Таращанського районного суду Київської області від 18 квітня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення № 379/291/25 відмовити.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Прасолова Ігора Вадимовича на постанову Таращанського районного суду Київської області від 18 квітня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя
Київського апеляційного суду