КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 752/9403/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/11392/2025
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
05 листопада 2025 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,
за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Шиліна Володимира Анатолійовича в інтересах приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08 квітня 2025 року у складі судді Мазура Ю.Ю.,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», у якому просила стягнути з відповідача невиплачену суму страхового відшкодування в сумі 53 045 грн 40 коп, з яких матеріальна шкода в розмірі 21 045 грн 40 коп та моральна шкода у розмірі 32 000. Вирішити питання судових витрат.
 
Позов обґрунтовано тим, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2021 року у справі № 761/45943/18 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, частково задоволено цивільний позов. Вказаний вирок в частині цивільного позову, залишений без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року.
 
Цивільно-правова відповідальність водійки ОСОБА_1 за заподіяну шкоду здоров`ю та майну на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3088074, виданого ПрАТ «СК «ВУСО». 
 
Позивачка зазначає, що оскільки потерпілі в кримінальному провадженні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не підтримали позовні вимоги про відшкодування шкоди відносно ПрАТ «СК «ВУСО», а просили суд у справі № 761/459438/18 стягнути матеріальну та моральну шкоду саме з ОСОБА_1 , що остання має сплатити на користь потерпілих у кримінальному провадженні 53 045 грн 40 коп, з яких матеріальна шкода 21 045 грн 40 коп та моральна шкода 32 000 грн. А тому, позивачка має право звернутись до відповідача із даним позовом.
 
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 08 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено. Вирішено питання судових витрат.
 
В апеляційній скарзі адвокат Шилін В.А. в інтересах ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову. Вирішити питання судових витрат. 
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржуване рішення  є незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням матеріального права.
 
Вказує, що суд першої інстанції на численні заяви представника відповідача, не забезпечив доступ до матеріалів через кабінет Електронного суду, не долучив відзив від 15 вересня 2023 року до матеріалів справи, внаслідок чого було ухвалено помилкове рішення без врахування позиції ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО».
 
Звертає увагу, що ОСОБА_1 не є потерпілою особою та немала і немає права на отримання страхового відшкодування від страховика на умовах п. 36.4 ст. 36 Закону №1961 так, як виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам.
 
Посилається на те, що доказів про погодження розміру і підстав оплати на користь потерпілим у ДТП між позивачкою і страховиком не надано, а тому відсутні підстави для такої компенсації. 
 
Зазначає, що матеріали справи не містять доказів про звернення позивачки до страховика для погодження добровільного відшкодування на корись потерпілих відшкодування завданої нею шкоди.
 
Крім того, відсутні докази про звернення позивачки до страховика про повернення сплачених на користь потерпілих витрат.
 
Вказано, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, але визначити розмір відшкодування у зв`язку з лікуванням, а відповідно і розмір маральної шкоди не можливо без доказів про такі витрати.
 
Окрім цього повідомляє, що судові витрати відповідача за розгляд справи в апеляційному суді, зокрема судовий збір у розмірі 1 288 грн 32 коп та про можливі витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн, докази про які буде надано суду в межах процесуальних строків.
 
В судовому засіданні засідання 29 жовтня 2025 року проведеному в режимі відеоконференції адвокат Шилін В.А. в інтересах ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» просив апеляційну скаргу задовольнити, адвокат Фоменко С.О. в інтересах ОСОБА_1 .
 
Проголошення постанови відкладено до 05 листопада 2025 року на 14 год 15 хв, однак повідомлені належним чином учасники справи до суду не з`явилися.
 
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
 Таким вимогам закону рішення суду в повній мірі не відповідає, з наступних підстав.
 
Матеріалами справи встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2021 року у справі № 761/45943/18 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, частково задоволено цивільний позов потерпілих яким: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 21 045 грн 40 коп; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 16 000 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 16 000 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн; стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати за проведення судово-медичної експертизи № 1750/Е у розмірі 1796 грн 90 коп; судово-медичної експертизи № 1751/Е у розмірі 1796 грн 90 коп, на користь держави (а.с. 6-15).
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 01 липня 2021 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №12018100100008117, внесеному 27 липня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 286 КК України змінено. На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_1 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності (п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України). У решті вирок місцевого суду залишено без змін (а.с. 16-23).
 
Як  установлено,  цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 за заподіяну шкоду здоров?ю та майну на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3088074, виданого ПрАТ СК «ВУСО». 
 
Листом ПрАТ «СК «ВУСО» № 260/2092625 від 19 січня 2022 року повідомило ОСОБА_2 , що з приводу розгляду її заяви на виплату страхового відшкодування від 13 січня 2021 року за шкоду спричинену життю та здоров?ю під час ДТП, яка мала місце 26 липня 2018 року виплата страхового відшкодування по вказаній події страховиком на користь ОСОБА_2 не здійснюється (а.с. 25).
 
Задовольняючи позов в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 21 045 грн, районний суд виходив з підстав його доведеності та обґрунтованості.
 
З таким висновком погоджується й апеляційний суд з огляду на таке.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
 
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).
 
Так, відповідно до положень п. 33.1.4 ст. 33 вказаного Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.
 
Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
 
Згідно зі ст. 35 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
 
Згідно п. 1.3 ст. 1 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", потерпілими є юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.
 
Відповідно до п. 36.4 ст. 36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.
 
Тобто, положення даної статті поширюються на осіб, які мають право отримати страхове відшкодування від страховика внаслідок ДТП (потерпілий, власник ТЗ, який зазнав пошкоджень, рідні особи, яка загинула в результаті ДТП).
 
Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
 
За змістом ст. ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.
 
Пунктом 37.1.4 ст. 37 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
 
Крім цього, у п. 36.4 ст. 36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що у компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ).
 
Так, ПрАТ «СК «ВУСО» зазначає, що не надавало згоди на здійснення витрат у зв`язку з відшкодуванням шкоди потерпілим, а також між позивачкою та страховою не було погоджено такі витрати та їх розмір.
 
Однак як вбачається з вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2021 року ПрАТ «СК «ВУСО» було третьою особою у цивільному позові й страхова компанія  фактично погодилася з розміром установленої судом матеріальної шкоди, в  сумі 21 045 грн 40 коп, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди забезпеченим транспортним засобом та стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . 
 
Установлено, що вирок суду в частині вирішення вимог цивільного позову ПрАТ «СК «ВУСО» не оскаржено, що указує на правильність висновків суду першої інстанції про  доведеність вимог позову в зазначеній частині.
 
А тому доводи апеляційної скарги щодо незаконності стягнення матеріальної шкоди є безпідставними та не спростовують правильних висновків суду в цій частині.
 
Щодо моральної шкоди стягнутої з відповідача варто зазначити наступне.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону.
 
Відповідно до статті 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, МТСБУ) відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
 
На підставі викладеного, страховик відшкодовує моральну шкоду, розмір якої є не більше ніж 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у вчиненні ДТП.
 
Водночас, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував указаного та стягнув заявлену позивачкою суму в розмірі 32 000 грн.
 
Враховуючи, що сума, яка підлягає відшкодування на користь позивача складає 21 045 грн 40  коп, то виходячи із вищевказаних положень статті 26-1 вказаного закону, розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПрАТ «СК «ВУСО» складає 1 052 грн 27 коп (21 045 грн 40 коп х 5%).
 
Проте суд першої інстанції належним чином не врахував положення статті 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"  й  дійшов  помилкового висновку про стягнення 32 000 грн моральної шкоди.
 
Отже, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу в цій частині й рішення підлягає зміні шляхом зменшення суми страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 з 53 045 грн 40 коп до 22 097 грн 67 коп, з яких 21 045 грн 40 коп  матеріальна шкода та 1 052 грн 27 коп моральна шкода.
 
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
 
Оскільки зменшено загальну суму відшкодування, підлягає зміні й розмір судового збору за подання позовної заяви з 1 073 грн 60 коп до 447 грн 15 коп (41,65 %).
 
У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги з позивачки на користь ПрАТ «СК «ВУСО» підлягає стягненню судовий збір сплачений за подання до апеляційної скарги у відсотковому співвідношенні, в сумі 536 грн 58 коп.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу адвоката Шиліна Володимира Анатолійовича в інтересах приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» задовольнити частково.
 
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08 квітня 2025 року змінити шляхом зменшення суми страхового відшкодування, що підлягає стягненню з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (ЄДРПОУ 31650052, адреса: 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 17) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса:   АДРЕСА_1 ) з 53 045 грн 40 коп до 22 097 грн 67 коп, з яких 21 045 грн 40 коп матеріальна шкода та 1 052 грн 27 коп моральна шкода, а також розмір судового збору з 1 073 грн 60 коп до 447 грн 15 коп.
 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса:   АДРЕСА_1 ) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (ЄДРПОУ 31650052, адреса: 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 17) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 536 грн 58 коп.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено 11 листопада 2025 року.
 
Суддя-доповідач:

Судді: