Справа № 462/4033/24                         Головуючий у 1 інстанції: Мруць І. С. 
Провадження № 22-ц/811/2770/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        21 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
секретаря: Чижа Л.М.
за участю: ОСОБА_1 та її представника – Мукан Б.С., 
представника ЛКП «Львівтеплоенерго» - Шутко Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», третя особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висока оселя», про списання заборгованості за житлово-комунальні послуги,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», третя особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висока оселя», про списання заборгованості за житлово-комунальні послуги.
В обґрунтування позову покликалися на те, що вони є споживачами послуг ЛМКП «Львівтеплоенерго». Облік спожитої теплової енергії у квартирі по АДРЕСА_1 здійснюється по загальнобудинковому лічильнику. Вважають, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» здійснює недостовірний облік теплової енергії, не надає в повному об`ємі послуги та нараховує необгрунтовану заборгованість за житлово-комунальні послуги, тому не погоджуються з сумою заборгованості та не здійснюють оплату. Зазначають, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» грубо порушує їх права споживача на належне отримання послуг, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».
Враховуючи наведене просили зобов`язати ЛМКП «Львівтеплоенерго» списати заборгованість на суму 51 102,73 грн за послуги з постачання теплової енергії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (особ. рах. № НОМЕР_1 ) по АДРЕСА_1 . 
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05.08.2024 у задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовлено.
Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що  на підтвердження висновків в оскаржуваному рішенні суд посилається на лист Міністерства з питань ЖКГ України № 12/1-64 від 17.05.2007, як на норму права, у контексті роз`яснення підприємствам-надавачам житлово-комунальних послуг, щодо пред`явлення вимоги про сплату боргу за спожиті житлово-комунальні, зазначено, що «списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено». Вказаний лист не обмежує право позивача на звернення до суду згідно ст.4 ЦПК України та ст.55 Конституції України, щодо оскарження заборгованості за житлово-комунальні послуги із вимогою про списання боргів. Суд не вказав інший правильний спосіб захисту, щодо оскарження заборгованості за житлово-комунальні послуги. Вважає, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» здійснює недостовірний облік теплової енергії, не надає в повному об`ємі послуги та нараховує необгрунтовану заборгованість за житлово-комунальні послуги, тому не погоджується з сумою заборгованості та не здійснює оплату. Зазначає, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» грубо порушує права споживача на належне отримання послуг, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».
Просить скасувати рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник – ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу з підстав зазначених у ній, представник ЛКП «Львівтеплоенерго» – Шутко Н.І. заперечила проти задоволення скарги.
Інші учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами послуг з теплопостачання, які надаються ЛКП «Львівтеплоенерго» за адресою: АДРЕСА_1 .
За адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
З квитанції на оплату житлово-комунальних послуг вбачається, що станом на березень 2024 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 наявна заборгованість у загальному розмірі 69790,38 грн.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23.06.2021 у справі № 462/562/21 стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ЛКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 18 216,54 грн за період з 01.09.2016 по 28.02.2019.
Звертаючись до суду із цим позовом, позивачі просили зобов`язати ЛМКП «Львівтеплоенерго» списати заборгованість за послуги з постачання теплової енергії на суму 51 102,73 грн, тобто за виключенням стягнутої суми у справі № 462/562/21 та 471,11 грн – за послугу з підігріву та постачання гарячої води згідно з показами двох лічильників обліку гарячої води № 259755 та № 058579.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2023 у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 08.11.2023 в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2023 в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.
Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні.
Правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до частин першої-другої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.
Відповідно до вимог статей 11, 509 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.
Договірні відносини між позивачами і ЛКП «Львівтеплоенерго» ґрунтуються на умовах типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води, форма яких затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08.09.2021, які є публічними договорами приєднання, та відповідно до умов таких вступили в дію через 30 днів з моменту розміщення на офіційному сайті підприємства (30.10.2021).
За умовами вказаних договорів ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договорами.
Пунктом першим частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Статтею 19 закону «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги.
Наведеними положеннями законів передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Судом встановлено, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку, в якому розташована квартира позивачів, що зокрема підтверджується актами готовності до опалювального періоду за 2022, 2023, 2024 роки. Площа квартири позивачів включена до всієї опалювальної площі будинку, на яку подається теплове навантаження.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг.
У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг.
Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).
Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача.
Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.
У разі проведення перевірки якості наданих послуг з централізованого водопостачання, централізованого постачання гарячої води або постачання природного газу споживач має право здійснити забір проб. Інформація про забір проб включається до акта-претензії.
Порядок здійснення забору проб та проведення їх дослідження щодо послуг з централізованого водопостачання, централізованого постачання гарячої води та послуг з постачання природного газу затверджується Кабінетом Міністрів України.
У разі встановлення за результатами дослідження відібраних проб факту постачання послуг неналежної якості витрати споживача на оплату проведених досліджень проб підлягають компенсації за рахунок виконавця відповідної послуги.
У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом.
Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем).
Відповідно до п.1 Порядку здійснення перерахунку вартості комунальних послуг за період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.02.2024 № 127, цей Порядок визначає механізм та умови здійснення перерахунку вартості послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами/управління побутовими відходами (далі - послуги) за період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості. Дія цього Порядку поширюється на виконавців послуг та споживачів, яким надається відповідна послуга.
Відповідно до п. 5 Порядку у разі надходження від споживача акта-претензії за визначеною формою, що складений за результатами перевірки якості послуги згідно з Порядком проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 № 1145 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 4, ст. 133), та прийняття виконавцем рішення про задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або у разі, коли претензія споживача вважається визнаною виконавцем, перерахунок здійснюється протягом одного місяця починаючи з дати, коли прийнято рішення про задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або з дати, коли претензія споживача вважається визнаною виконавцем.
Матеріали справи не містять та апелянтом не надано доказів того, що вона зверталась до позивача з заявами, скаргами щодо якості наданих послуг у відповідності до вимог ст. 27 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» та положень Порядку проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг.
Позивачами не доведено належними та допустимими доказами необґрунтованості нарахованої заборгованості за житлово-комунальні послуги, про списання якої вони заявлять вимогу.
Крім цього, як встановлено, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 08.06.2023 у справі 462/1267/23 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ЛКП «Залізничнетеплоенерго» 35 645,75 грн боргу за спожиту теплову енергію в період з 01.03.2019 по 30.11.2022, тобто частину заборгованості, яка є предметом позову у цій справі.
З огляду на вказане, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
При цьому помилкове посилання суду першої інтонації на те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, не призвели до неправильного вирішення справи. 
Доводи апеляційної скарги правильних висновків районного суду не спростовують. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення – без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05 серпня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Повний текст постанови складено: 21.11.2025

Головуючий                
                                       
Судді