ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5113/25 Справа № 211/5386/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Костенко Є. К. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2025 року                                                         м. Кривий Ріг        
справа № 211/5386/24 
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді Остапенко В.О.,
суддів Зубакової В.П., Корчистої О.І.
секретар судового засідання Дяченко Д.П.
сторони:
позивач  ОСОБА_1 
відповідач Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ткаченко Олег Петрович, на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2025 року, яке ухвалено суддею Костенко Є.К. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, та повне судове рішення складено 21 лютого 2025 року, 

УСТАНОВИВ:

В жовтні 2024 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про поновлення на роботі.
Позов мотивований тим, що позивач з 1999 року по 23 липня 2024 року перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») остання займана посада – начальник доменного цеху № 2. 
Відповідно до наказу № 365 від 03 квітня 2024 року «Про внесення змін до організаційної структури управління департаменту з виробництва чавуну та сталі, у зв`язку із зупиненням експлуатації доменної печі № 9, доменного цеху№ 2, установки брикетування доменного цеху № 1, а також у зв`язку із перерозподілом функцій та обов`язків між керівниками підрозділів департаменту з виробництва чавуну та сталі, виключено з організаційної структури управління та штатного розпису департаменту з виробництва чавуну та сталі доменний цех № 2. Відповідно до наказу від 22 липня 2024 року № 504/к позивача звільнено із займаної посади начальника доменного цеху № на підприємстві за скороченням штату на підставі п.1 ч. 2 ст. 40 КЗпП України з 23 липня 2024 року.
Позивач не погоджується зі способом та підставами його звільнення, стверджує, що йому не було запропоновано відповідну посаду під час скорочення, тобто не було надано можливості переведення, а тому його звільнення є протиправним, таким, що підлягає скасуванню, позивач підлягає поновленню на займаній посаді та має право на стягнення середнього заробітку під час вимушеного простою, середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день фактичного розрахунку та відшкодування моральної шкоди.
На підставі наведенного вище позивач просив суд визнати протиправним та скасувати наказ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 22 липня 2024 року про звільнення позивача ОСОБА_1 з посади начальника доменного цеху № 2, за скороченням штату, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 40 КЗпП Украни. Поновити його в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з дати звільнення 23 липня 2024 року, на посаді начальника доменного цеху № 2. Стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення 23 липня 2024 року до дня поновлення на роботі, яка на час подання позовної заяви складає 61 464,48 грн. Стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на свою користь заробітну плату за 5 днів у липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2022 року, 2 дні у січні, 3 дні у лютому, 2 дні у березні, 2 дні у квітні, 2 дні у травні, 1 день у липні 2023 року, що у своїй сукупності складає 42 робочих дні в сумі 107 562,84 грн. Стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, який на день підпису позовної заяви складає 61 464,48 грн. Стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь позивача грошові кошти в розмірі 500 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2025 рокув задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ткаченко О.П., посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення у справі про задоволення позовних вимог позивача.
Апеляційна скарга мотивована тим, що 18 листопада 2021 року на посаду заступника директора з доменного виробництва та управління аглодоменого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» був прийнятий ОСОБА_2 . Вказана посада була трансформована в посаду заступника департаменту з доменного виробництва ДВЧС. Заступник директора департаменту з доменного виробництва ДВЧС ОСОБА_2 був звільнений 09 травня 2024 року згідно п.1 ст. 36 КЗпП України що підтверджується його трудовою книжкою, однак вказана посада не була запропонована позивачу, її зайняв – ОСОБА_3 що був переведений на посаду Заступник директора департаменту з доменного виробництва ДВЧС що підтверджується актом № 2 про відмову від переводу від 19 липня 2024 року. 
Також позивачу не була запропонована посада заступника Директора департаменту з агломераційного виробництва (агломераційне виробництво) управління департаменту з виробництва чавуну та сталі яку зайняв ОСОБА_4 06 червня 2024 року згідно наказу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 375/к згідно його заяви від 28 травня 2024 року. 
Крім того позивачу не була запропонована посада директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ливарно-механічний завод», яку до 24 червня 2024 року займав ОСОБА_5 .
Також апелянт посилається на те, що заяви про відпустку, що знаходяться у другому томі на аркушах справи 66-72, 75 написані не ОСОБА_1 а іншою особою.
Апелянт вважає, що відповідачем порушено вимоги КЗпП при звільненні позивача із займаної посади. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу позивача – залишити без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_6 , які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Тер-Товмасян Ю.Г., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_1 з 1999 року і по 23 липня 2024 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», остання займана посада – начальник доменного цеху № 2, дана обставина не оспорюється сторонами та підтверджується витребуваними судом доказами (том 2 а.с.4-5).
29 березня 2024 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», було прийнято наказ № 348 «Про зупинення експлуатації комплексу доменної печі № 9 доменного цеху № 2» (том 1 а.с.237).
Відповідно до наказу № 365 від 03 квітня 2024 року «Про внесення змін до організаційної структури управління департаменту з виробництва чавуну та сталі», у зв`язку із зупиненням експлуатації доменної печі № 9, доменного цеху № 2, установки брикетування доменного цеху № 1, а також у зв`язку із перерозподілом функцій та обов`язків між керівниками підрозділів департаменту з виробництва чавуну та сталі вирішено на базі та за рахунок чисельності штатних одиниць доменного цеху №2 створити нові дільниці у складі доменного цеху №1 департаменту з виробництва чавуну та сталі (том 2 а.с. 6-7).
Також, відповідно до пп. 2.4 п. 2 Наказу від 03 квітня 2024 року № 365 вирішено внести зміни до організаційних структур управління та штатного розпису структурних підрозділів департаменту з виробництва чавуну та сталі, зокрема виключити штатні одиниці згідно з додатком № 4.
У відповідності до вищезазначеного наказом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 22 липня 2024 року № 504/к «Про звільнення з підприємства за скороченням штату ОСОБА_1 » позивача звільнено із займаної посади начальника доменного цеху № на підприємстві за скороченням штату на підставі п.1 ч. 2 ст. 40 КЗпП України з 23 липня 2024 року (том 1 а.с. 58).
Указане звільнення оспорює позивач у справі, як незаконне, вважаючи, що йому не було запропоновано наявні на час звільнення у відповідача вакантні посади.
Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі викладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.
Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений змістом статті 5-1 Кодексу законів про працю України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.
Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
У відповідності до ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Процедура звільнення працівника у разі скорочення має відбуватися на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, відповідно до якого скорочення чисельності або штату працівників - одна з підстав для розірвання трудового договору.
Розірвання трудового договору за зазначеною підставою відбувається в разі реорганізації підприємства (через злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), зміни його власника, ухвалення власником або уповноваженим ним органом рішення про скорочення чисельності або штату у зв`язку з перепрофілюванням, а також з інших причин, які супроводжуються змінами у складі працівників за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професією.
Згідно з ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті40, частини третьої статті49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
При виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбувалося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури.
До повноважень суду не відноситься оцінка підстав прийняття працедавцем рішень щодо змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, адже ці питання вирішуються виключно керівництвом підприємства, яке здійснює господарську діяльність.
З урахуванням вказаного правового регулювання та встановлених при розгляді цієї справи фактичних обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для поновлення позивача на роботі після звільнення згідно наказу № 26/овід 22.02.2022(оскаржуваного у цій справі), адже передбаченої трудовим законодавством процедури звільнення з підстав скорочення штату працівників роботодавцем дотримано належним чином та згідно вимог статті49-2 КЗпП України.
Як слідує з маетріалів справи, 29 березня 2024 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», було прийнято наказ № 348 «Про зупинення експлуатації комплексу доменної печі № 9 доменного цеху № 2» (том 1 а.с.237).
Відповідно до наказу № 365 від 03 квітня 2024 року «Про внесення змін до організаційної структури управління департаменту з виробництва чавуну та сталі», у зв`язку із зупиненням експлуатації доменної печі № 9, доменного цеху № 2, установки брикетування доменного цеху № 1, а також у зв`язку із перерозподілом функцій та обов`язків між керівниками підрозділів департаменту з виробництва чавуну та сталі вирішено на базі та за рахунок чисельності штатних одиниць доменного цеху №2 створити нові дільниці у складі доменного цеху № 1 департаменту з виробництва чавуну та сталі (том 2 а.с. 6-7).
Також, відповідно до пп. 2.4 п. 2 Наказу від 03 квітня 2024 року № 365 вирішено внести зміни до організаційних структур управління та штатного розпису структурних підрозділів департаменту з виробництва чавуну та сталі, зокрема виключити штатні одиниці згідно з додатком № 4.
У відповідності до вищезазначеного наказом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 22 липня 2024 року № 504/к «Про звільнення з підприємства за скороченням штату ОСОБА_1 » позивача звільнено із займаної посади начальника доменного цеху № на підприємстві за скороченням штату на підставі п.1 ч. 2 ст. 40 КЗпП України з 23 липня 2024 року (том 1 а.с. 58).
З копії Попередження про майбутнє звільнення з пропозицією іншої роботи від 18 квітня 2024 року вбачається, що позивача було попереджено про майбутнє можливе звільнення з посади начальника доменного цеху № 2 згідно з п. 1 ч. 2 ст. 40 КЗпП України. Даним попередженням також було запропоновано для ознайомлення і вибору робочого місця в межах підприємства список вакансій, наявних в даний час на підприємстві станом на 18 квітня 2024 року (список вакансій за вих. № 55-75 від 18 квітня 2024 року) (том 2 а.с. 15-31).
Відповідно до актів № 1 від 18 квітня 2024 року та № 2 від 19 липня 2024 року про відмову від переводу (том 2 а.с. 32-33) вибрати робоче місце з числа наявних вакансій на підприємстві станом на 18 квітня 2024 року та, відповідно, на 19 липня 2024 року і дати згоду на переведення на іншу роботу в межах підприємства, в тому числі з можливістю навчання або перепідготовки за рахунок коштів підприємства, ОСОБА_1 відмовився.
Наведені вище обставини свідчать про те, що відповідачем було дотримано процедуру звільнення позивача з займаної посади, а отже висновок суду першої інстанції про те, що вимоги щодо визнання протиправним та скасування наказу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 22 липня 2024 року про звільнення позивача ОСОБА_1 з посади начальника доменного цеху № 2, за скороченням штату, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 40 КЗпП Украни та щодо поновлення ОСОБА_1 в ПАТ «АрселоМіттал Кривий Ріг» з дати звільнення 23.07.2024, на посаді начальника доменного цеху № 2 задоволенню не підлягають є обгрунтованим.
При цьому доводи апеляційної скарги про те, що позивачу не були запропоновані всі наявні вільні посади, зокрема заступника директора з доменного виробництва та управління аглодоменого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», заступника Директора департаменту з агломераційного виробництва (агломераційне виробництво) управління департаменту з виробництва чавуну та сталі та директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ливарно-механічний завод», не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення оскільки посади заступника директора з доменного виробництва та управління аглодоменого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та заступника Директора департаменту з агломераційного виробництва (агломераційне виробництво) управління департаменту з виробництва чавуну та сталі оскільки на вказані посади були переведені працівники підприємства, що не вивільнялись. При цьому питання переводу працівників на іншу посаду є компетенцією власника або уповноваженого ним органу. Суди не повинні входити в обговорення питання доцільності проведення такої перестановки (перегрупування). Переважне право на залишення на роботі з`ясовується у разі проведення звільнення працівників і не стосується випадків переводу працівників за їх згодою власником чи уповноваженим ним органом в межах підприємства, установи, організації. 
Крім того, як на момент попередження позивача про майбутнє звільнення 18 квітня 2024 року, так і на момент самого звільнення вказані посади не були вільними та не могли бути запропоновані позивачу. 
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про оплату відпрацьованого робочого часу за дні відпусток без збереження заробітної плати у сукупності 42 дні у 2022-2023 роках, оскільки позивачем не доведено належними доказами ті обставини, що в указані дні (5 днів липня 2022 року; 5 днів серпня 2022 року; 5 днів вересня 2022 року; 5 днів жовтня 2022 року; 5 днів листопада 2022 року; 5 днів грудня 2022 року; 2 дні січня 2023 року; 3 дні лютого 2023 року; 2 дні березня 2023 року; 2 дні квітня 2023 року; 2 дні травня 2023 року; 1 день липня 2023 року) він був присутній на робочому місці, а надання роботодавцем йому відпусток без збереження заробітної плати у 2022-2023 роках здійснювалось без належних на це підстав. 
Крім того, в матеріалах справи містяться ксерокопії заяв за підписом позивача від 07 липня 2022 року, 18 липня 2022 року, 28 липня 2022 року, 27 вересня 2022 року, 30 листопада 2022 року, 02 січня 2023 року, 01 лютого 2023 року, 01 березня 2023 року, 01 травня 2023 року та 30 червня 2023 року щодо надання відпусток без збереження заробітної плати (том 2 а.с. 66-75), особова картка працівника із зазначенням періоду і строку відпусток (том 2 а.с. 76), табеля обліку використання робочого часу за оспорювані періоди (том 1а.с. 120-124, 126, 131-136), який у більшості випадків підписаний самим  ОСОБА_1  як уповноваженою особою цеху.  
Доводи апеляційної скарги про те, що заяви про відпустку, що знаходяться у другому томі на аркушах справи 66-72, 75 написані не ОСОБА_1 а іншою особою, є лише твердженням позивача, яке не доведено належними та допустимими доказами.
У справі, що розглядається, судом першої інстанції надано відповідь на всі істотні питання, що виникли під час кваліфікації спірних відносин. Наявність у апелянта іншої точки зору на встановлені судом обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах доказів не спростовує законності та обґрунтованості прийнятих судом першої інстанції рішення та фактично зводиться до спонукання суду апеляційної інстанції до прийняття іншого рішення - на користь апелянта.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих і правильних висновків суду першої інстанції.
Наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
Щодо судових витрат.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За результатами апеляційного перегляду справи, результат вирішення справи залишився незмінним, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ткаченко Олег Петрович, залишити без задоволення.
Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 25 вересня 2025 року. 

Головуючий: 

Судді: