ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 вересня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/12802/25	
(суддя Калугіна Н.Є.,м. Дніпро)
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Шальєвої В.А., Іванова С.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року у справі №160/12802/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 04 травня 2025 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, згідно з яким, просить:
-  визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 29.04.2025 року № 047350008333 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 ОСОБА_1 згідно рішення Конституційного Суду від 23.01.2020 року № 1/-р/2020 у справі № 1- 5/2018(746/15);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу роботи по Списку № 2 ОСОБА_1 період роботи з 25.04.1994 по 17.07.2007 машиністом (кочегаром) котельні з повним робочим днем, з 18.07.2007 по 09.10.2013 машиністом (кочегаром) котельні з повним робочим днем, з 27.11.2018 по 04.09.2019 машиністом (кочегаром) котельні з повним робочим днем;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до заяви про призначення пенсії від 21.04.2025 року згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХII, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» під 02.03.2015 №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020.           
Позов обґрунтовано тим, що відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є протиправною, оскільки така відмова суперечить    Рішенню Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 року. Також, позивач зазначає про те, що відповідач безпідставно не зарахував усі періоди її роботи до пільгового стажу.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року позов задоволено повністю.
Рішення суду мотивовано тим, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 із зменшенням пенсійного віку, згідно зі статтею 13 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.           Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області оскаржило його в апеляційному порядку з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивач не перебуває на обліку у нього та проживає на території, що обслуговується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Також, відповідач зазначає про те, що до пільгового стажу не зараховано період роботи згідно з довідкою від 16.04.2025 №1564, оскільки не долучено перелік посад до наказу про атестацію робочих місць, якими підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за результатами атестації робочих місць. Довідка потребує перевірки. Довідки №152 та №153 від 27.03.2025 не зараховані, оскільки не долучено накази атестації робочих місць та переліку посад, якими підтверджено право позивача на пенсію на пільгових умовах за результатом атестації робочих місць. Довідки потребують перевірки.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 21.04.2025 року звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 (а.с.11).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 29.04.2025 року № 047350008333 у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 відмовлено (а.с.12).
У рішенні, зокрема, зазначено: «Вік заявника становить 50 років 05 місяців 25 днів.
Згідно наданих документів страховий стаж становить 31 рік 04 місяця 03 дня, з них пільгового за Списком № 2 - 04 роки 05 місяців 17 днів. 
Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. 
До пільгового стажу роботи за Списком №2, згідно довідки № 1564 від 16.04.2025 року не зараховано періоди роботи, оскільки не долучено перелік посад до наказу атестації робочих місць, якими підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за результатами атестації робочих місць. Довідка потребує перевірки. 
Згідно довідок № 153 від 27.03.2025 та № 152 від 27.03.2025 року, оскільки не долучено накази атестації робочих місць та переліках посад, якими підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за результатами атестації робочих місць. Довідки потребують перевірки. 
Враховуючи вищевикладене, прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за відсутності необхідного пільгового стажу роботи».           
Законність та обґрунтованість вищезазначеного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, згідно з якої суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII, що доповнив Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої  статті 114 такого змісту:
«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком  № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення  55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».
За приписами статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.11.2021 року прийнятій у справі №360/3611/20 зробила висновок про те, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV, а тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що вік позивача, є достатнім для звернення до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.           Поряд з цим, суд апеляційної інстанції приймає до уваги й те, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а зробила висновок, який у відповідності до частини 5 статті 242 КАС України є обов`язковим для врахування під час розгляду аналогічних спорів, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.             Так, позивачем при зверненні до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 подано трудову книжку серії НОМЕР_1 , в якій наявні, зокрема, записи щодо спірних періодів роботи позивача:
- 25.04.1994 – прийнята до філії «Павлоградське енергопідприємство ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» машиністом (кочегаром) котельні 3 розряду на період декретної відпустки:
- 01.02.1995 – переведена машиністом (кочегаром) котельні 4 розряду;
- 17.07.2007 – звільнена за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;
- 18.07.2007 – прийнята до Першотравенського житлово-комунального підприємства машиністом (кочегаром) котельні 4 розряду;
- 01.10.2008 – переведена машиністом (кочегаром) котельні 3 розряду з повним робочим днем;
- 09.10.2013 – звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України;
- 27.11.2018 – прийнята до Філії «Павлоградське енергопідприємство ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» машиністом (кочегаром) котельні 4 розряду;
- 04.09.2019 – звільнена за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.
Вказані професії позивача включені до Списку №2, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162, постановою Кабінету Міністрів України, від 16.01.2003 №36, Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» та відносяться до Списку №2 робіт і професій, що дають право на пенсію на пільгових умовах.           
Крім цього, вказані періоди підтверджуються довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №152 від 27.03.2025 та №1564 від 16.04.2025.
За умовами частини 3 статті 44 Закону України № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Тобто, у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.
За наведених обставин, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права перевірити інформацію, яка зазначена у трудовій книжці та інших документах позивача, як того вимагає частина 3 статті 44 Закону №1058-IV.
Враховуючи те, що рішенням №047350008333 протиправно не зараховано позивачу до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи зазначені в уточнюючих довідках №1564 від 16.04.2025 року, №153 від 27.03.2025 року та №152 від 27.03.2025 року, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення №047350008333 та як наслідок необхідності його скасування.
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи відповідача про те, що позивач не перебуває на обліку у нього та проживає на території, що обслуговується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оскільки зазначені обставини не впливають на спірні відносини, так як рішення №047350008333 було прийнято відповідачем, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення  без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -
                                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року у справі №160/12802/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                    Повне судове рішення складено 30 вересня 2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов