ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 листопада 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/17370/25	
                                                                                Суддя І інстанції – Конєва С.О.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Коршуна А.О.,     
розглянувши в порядку письмового провадження  в місті Дніпро  апеляційні скарги Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича та Кам`янської міської ради
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю культурного центру «АССОЛЬ» до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови від 30.05.2025 року у ВП №76323056 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження,- 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю культурний центр «АССОЛЬ» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просило:
- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 30.05.2025р. у виконавчому провадженні №76323056 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження щодо визначення для боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю культурного центру "АССОЛЬ" розміру додаткових витрат  виконавчого провадження: 292298,71 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправною та скасовано постанову Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича від 30.05.2025 року у виконавчому провадженні №76323056 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження щодо визначення для боржника Товариства з обмеженою відповідальністю культурного центру "АССОЛЬ" розміру додаткових витрат  виконавчого провадження: 292298,71 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцов Ігор Вікторович звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги приватним виконавцем вказано про неможливість розгляду цього спору у порядку адміністративного судочинства, оскільки постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження не входить у перелік постанов, визначених ч.2 ст. 74 Закону «Про виконавче провадження», а тому підлягає оскарженню до суду, який видав виконавчий документу, у порядку, передбаченому законом. Відповідно, зважаючи на те, що виконавче провадження №76323056 відкрито на підставі наказу №904/3170/23 виданого 10 червня 2024 року Господарським судом Дніпропетровській області у господарській області, то зазначена постанова підлягає оскарженню до господарського суду.
Також, до суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга особи, яка не брала участі у справі – Кам`янської міської ради, в обґрунтування якої, посилаючись на те, що предмет спору по даній справі напряму впливає на права міської ради, просить рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 року скасувати та винести постанову, якою адміністративний позов залишити без задоволення.
В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги Кам`янська міська рада посилається на правомірність винесеної приватним виконавцем постанови про визначення додаткових витрат виконавчого провадження.
В письмових відзивах на апеляційні скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю «АССОЛЬ» просило відмовити у їх задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 у справі №904/3170/23, яке залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.04.2024, первісний  позов Кам`янської міської ради Дніпропетровської області було задоволено повністю, зокрема:
- звільнено земельну ділянку, за адресою вулиця Квітів, 9а, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, шляхом знесення від самочинно збудованих споруд міні-ринок "Дніпробуд", яке складається з: торговельний павільйон, літер А-1, площею 57,7 кв.м.; торговельний кіоск, літера Б-1, площею 18,1 кв.м.; торговельний кіоск, літера В-1, площею 13,0 кв.м.; торговельний кіоск, літера Є-1, площею 6,4 кв.м.; сторожка, літера Ж-1, площею 3,3 кв.м.; торговельний кіоск, літера К-1, площею 14,7 кв.м.; торговельний кіоск, літера Л-1, площею 5,3 кв.м.; торговельний павільйон, літера 0-1, площею 32,2 кв.м.; торговельний кіоск, літера П-1, площею 8,7 кв.м.; торговельний павільйон, літера С-1, площею 37,5 кв.м.; торговельний павільйон, літера Ф-1, площею 29,4 кв.м.; торговельний павільйон, літера Х-1, площею 6,7 кв.м.; торговельний павільйон, літера Ц-1, площею 11,8 кв.м.; торговельний павільйон, літера 4-1, площею 12,0 кв.м.; торговельний павільйон, літера Ш-1, площею 17,5 кв.м.; торговельний павільйон, літера Ю-1, площею 19,3 кв.м.; торговельний павільйон, літера Я-1, площею 15,3 кв.м., загальною площею 308,9 кв.м.;
10.06.2024 на виконання наведених судових рішень Господарським судом Дніпропетровської області було видано наказ про примусове виконання.
Ухвалою суду від 03.10.2024р. було виправлено помилки у вищевказаних рішенні суду від 13.12.2023 та судовому наказі.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича від 16.10.2024 року було відкрито виконавче провадження №76323056 з примусового виконання наказу №904/3170/23 від 10.06.2024 року.
16.01.2025р. відповідачем було винесено постанову про залучення спеціалістів, якою для проведення технічних робіт під час проведення виконавчих дій за адресою: вул. Квітів, 9а, м. Кам`янське, Дніпропетровська обл., було залучено зокрема КП КМР «БЛАГОУСТРІЙ».
Відповідно до акту приватного виконавця від 24.01.2025, вимоги виконавчого документу від 10.06.2024 по справі № 904/3170/23 виконано у повному обсязі. Земельна ділянка звільнена від самочинно збудованих споруд.
30.05.2025р., на підставі клопотання директора КП КМР «Благоустрій», приватним виконавцем було винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника – ТОВ культурний центр "АССОЛЬ" розмір додаткових витрат виконавчого провадження у сумі 292298,71 грн., копія якої наявна в матеріалах справи.
Правомірність прийняття постанови відповідача від 30.05.2025р. у виконавчому провадженні №76323056 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження щодо визначення для боржника позивача розміру додаткових витрат  виконавчого провадження: 292298,71 грн., є предметом спору у даній справі.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною 2 статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Згідно з частини 3 статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.
Положеннями наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» передбачені такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення документів виконавчого провадження (папір, копіювання, друк документів, канцтовари); пересилання документів виконавчого провадження (конверти, знаки поштової оплати (марки), послуги маркувальної машини, послуги поштового зв`язку); послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій (експертів, спеціалістів, зберігачів, перекладачів, суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання, суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій); послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці; банківські послуги при операціях з іноземною валютою; сплата судового збору; плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження; інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.
Відповідно до пункту 7 розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 приватний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг.
Приписами пунктів 1 та 2 розділу VI «Фінансування виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, передбачено, що фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження». Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)). До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.
Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.
Відповідно до ч.4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що у випадку здійснення приватним виконавцем додаткових витрат виконавчого провадження під час примусового виконання рішення, останнім на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум виноситься постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження виноситься або зазначені витрати стягуються з боржника у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження за відповідною постановою.
В свою чергу, як правильно було встановлено судом першої інстанції, доказів того, що постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження була винесена приватним виконавцем на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (з урахуванням того, що рішення суду від 23.12.2023р. у справі №904/3170/23 не містить майнових вимог) матеріали справи не містять, а відповідачем суду не надано.
При цьому, дослідивши постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 30.05.2025 року ВП №76323056, колегія суддів зазначає, що зазначені у постанові додаткові витрати не обґрунтовані, тобто не зазначені розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження.
Колегія суддів зазначає, що мотивувальна частина постанови повинна містити детальний розрахунок здійснених витрат із зазначенням обсягу та розміру усіх складових загальної суми витрат виконавчого провадження.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 02 червня 2022 року (справа № 640/4440/21), де указав про обов`язок приватного виконавця зазначати у постанові про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження розрахунок здійснених витрат із зазначенням обсягу та розміру усіх складових загальної суми витрат виконавчого провадження.
За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності  винесеної приватним виконавцем постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 30.05.2025 року ВП №76323056 та необхідності її скасування.
При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Віктора в апеляційній скарзі на те, що постанова приватного виконавця про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження не може бути оскаржена до адміністративного суду, зважаючи на те, що оскаржувана постанова стосується витрат виконавчого провадження, які підлягають відшкодування боржником, а тому, за своєю природою відноситься до постанов про стягнення виконавчих витрат, які підлягають оскарженню до адміністративного суду.
Також, зважаючи на те, що оскаржувана постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження визначає витрати, які підлягають відшкодуванню боржником – Товариством з обмеженою відповідальністю культурним центром «АССОЛЬ», то така постанова жодним чином не порушує прав Кам`янської міської ради, як стягувача у виконавчому провадженні. 
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -
                                                            
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича та Кам`янської міської ради – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 18 листопада 2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун