ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 жовтня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/1963/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чабаненко С.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Білак С.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року у справі №160/1963/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:  
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Управління обслуговування громадян Відділ обслуговування громадян №5 (сервісний центр) від 22.08.2024р. №912430146940 в частині переведення з 14.08.2024р. ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком;  
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Управління обслуговування громадян Відділ обслуговування громадян №5 (сервісний центр) від 19.09.2024р. №912430146940 щодо не зарахування ОСОБА_1 до загального стажу періоду роботи з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року «продавцом магазина №51» (7 місяців 8 днів);  
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу роботи 41 рік 11 місяців 5 днів період роботи з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року «продавцом магазина № 51» (7 місяців 8 днів);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 09 липня 2024 року щомісячну доплату за 11 років понаднормового часу у розмірі 259,71грн., зробивши нарахування і виплату доплати до пенсії з урахуванням вже отриманих виплат;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 09 липня 2024 року пенсію за віком, зробивши нарахування відповідно до вищезазначених вимог, і здійснити з 9 липня 2024 року виплату недонарахованого розміру пенсії, з урахуванням вже раніше отриманих пенсійних виплат.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року частково задоволено позовні вимоги, а саме суд:  
- визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоду роботи з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року (7 місяців 8 днів) продавцем магазину №51;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу (41 рік 11 міс 5 днів) період її роботи з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року (7 місяців 8 днів) продавцем магазину №51 та здійснити з 14.08.2024р. відповідний перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неправильного обрахунку розміру щомісячної доплати до пенсії ОСОБА_1 за понаднормовий стаж роботи;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 14.08.2024р. щомісячну доплату до пенсії за 11 років понаднормового стажу у розмірі 259,71грн. (двісті п`ятдесят дев`ять гривень 71 копійка) та здійснити з 14.08.2024р. відповідний перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням раніше виплачених сум;
- у задоволенні іншої частини позовних вимог  відмовив;  
- стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до частини задоволених позовних вимог у розмірі 807,47грн.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Апеляційну скаргу мотивує тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує з 04.12.2006 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон №1058-IV). Відповідно абзацу другого частини 1 статті 24 Закону №1058 до страхового стажу для обчислення пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується стаж на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. Відповідно до матеріалів електронної пенсійної справи, страховий стаж позивача складає 22 роки 11 місяців 26 днів, з яких: 3 роки 00 місяців 00 днів - страховий стаж до 01.01.2004 року; 12 років 06 місяців 07 днів - додатковий (недостатній) стаж. ОСОБА_1 продовжувала працювати. пенсію Позивача обчислено відповідно до статей 27 і 28 Закону №1058 виходячи із отриманої заробітної плати за даними, наявними в системі персоніфікованого обліку. З 14.08.2024 ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії в частині переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком з урахуванням положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі-Закон №1058). Подані документи відпрацьовувались за принципом екстериторіальності. З 14.08.2024 розмір пенсії ОСОБА_1 складає 15012.85 грн. Доплату за понаднормативний стаж обчислено за нормами абзацу 2 частини першої статті 28 Закону №1058 наступним чином. Страховий стаж (повний) - 41 рік 3 місяці 27 днів. Стаж для жінок: нормативний -30, понаднормативний ОСОБА_1 -11 (1074 *11%=118,14 грн, доплата за понаднормативний стаж). Відповідно до матеріалів електронної пенсійної справи позивач продовжує працювати. При проведенні перерахунку, до страхового стажу не було зараховано період роботи з 14.08.1982 по 22.03.1983. За нормами чинного законодавства, основним документом про трудову діяльність працівника, є трудова книжка. У разі втрати (непридатності) трудової книжки видається її дублікат. Страховий стаж ОСОБА_1 було обчислено, зокрема, на підставі дублікату трудової книжки від 09.01.1986, у якому відсутні відповідні відомості: факт роботи за вказаний період було підтверджено архівною довідкою від 22.04.2024 №П-210 (далі-архівна довідка). Приписами частини 3 статті 44 Закону №1058 передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. З огляду на викладене вище, листом від 18.03.2025 №0400-010309-9/54378 апелянт звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області з проханням провести перевірку архівної довідки від 22.04.2024 №П-210, видану Трудовим архівом виконавчого комітету Ірпінської міської ради. Після надходження результатів перевірки можливим буде повернення до питання повторного проведення розрахунку страхового стажу позивача. 
Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та безпідставність доводів пенсійного органу, внаслідок чого, на її думку, апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.  
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує з 04.12.2006р. пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV.
Після досягання 60 річного віку, 14.08.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Лівобережного об`єднаного управління ПФУ в місті Дніпро із заявою про призначення пенсії за віком.
За відомостями розписки-повідомлення до заяви позивачки про призначення пенсії за віком від 14.08.2024р., позивачем до цієї заяви, зокрема, було долучено архівну довідку від 22.04.2024р. №П-210, видану Трудовим архівом виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, щодо періоду роботи позивачки з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року «продавцем магазина №51».
Відповідно до рішення (протоколу/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21.08.2024 року №912430146940 ОСОБА_1 на підставі її вищевказаної заяви від 14.08.2024р. переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з 14.08.2024р. та проведено відповідний перерахунок її пенсії.
Також з вказаного рішення відповідача слідує, що при проведенні зазначеного перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідачем враховано страховий стаж (повний) 40 років 5 місяців 26 днів (коефіцієнт стажу 0,40417), враховано середній заробіток за попередні роки, а саме: за 2021-2023 роки у розмірі 13559,41грн та індивідуальний коефіцієнт зарплати 2,71395. Середній заробіток для обчислення пенсії встановлено на рівні 36879,15грн, а з урахуванням коефіцієнту стажу розмір пенсії за віком було визначено у розмірі 14905,45грн. Крім цього, була призначена доплата за 10 років понаднормового часу у розмірі 107,40 грн. Таким чином, остаточно розмір пенсії за віком позивачки склав 15012,85грн.
При цьому з розрахунку стажу позивачки (форма РС-право) слідує, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період її роботи з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року «продавцем магазина №51».
Листом від 18.03.2025р. №0400-010309-9/54378 відповідач звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області з проханням провести перевірку архівної довідки від 22.04.2024р. №П-210, виданої Трудовим архівом виконавчого комітету Ірпінської міської ради.
Станом на час розгляду справи період роботи позивачки з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року «продавцем магазина №51» до її страхового стажу не зарахований та додаткова інформація щодо спірного періоду роботи відповідачем не надана.
Судом також встановлено, що 11 вересня 2024 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перегляд справи та врахування періоду денного навчання та проходження практики, оскільки відповідні документи первинно не додавалися.
На підставі вказаної заяви позивача відповідачем 18 вересня 2024 року проведено відповідний перерахунок її пенсії із зарахуванням до загального стажу 10 місяців 01 дня навчання на денній формі, що, у свою чергу, вплинуло на збільшення страхового стажу (повного) до 41 року 03 місяців 27 днів (коефіцієнт стажу 0,41250).
З урахуванням нового коефіцієнту стажу, розмір пенсії за віком позивачки було визначено на рівні 15212,65грн. Це також вплинуло і на збільшення доплати за 11 років понаднормового часу до розміру 118,14 грн.
Таким чином, загальний розмір пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до розпорядження від 18 вересня 2024 року склав 15330,79грн.
Не погодившись з розрахунком страхового стажу та розміру пенсії, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) у редакції на час виникнення спірних правовідносин.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV (в редакції на час звернення з заявою про переведення на пенсію по інвалідності) передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За змістом ч.1 ст.10 Закон №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV  переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Згідно вимог абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону №1058-I страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Умовами ч. 4ст. 24 Закону №1058-IVпередбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст.62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі  Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що у разі відсутності відповідних записів в трудовій книжці, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження відповідного стажу роботи, повинна надати, зокрема, довідки про відповідний стаж роботи, видані архівними установами.
У спірному випадку судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що трудова книжка позивача була втрачена і в подальшому видано її дублікат (трудова книжка серії НОМЕР_1 від 09.01.1986р.), при цьому дублікат трудової книжки позивачки не містить записів щодо періоду її роботи з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року продавцем магазина №51.
Водночас, відповідно до архівної довідки від 22.04.2024р. №П-210, виданої Трудовим архівом виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, у документах архівного фонду «Управління торгівлі Ірпінського міськвиконкому» є відомості про те, що « ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 ) позивач працювала у вищезазначеному управлінні: продавцем магазину №51 з 14.08.1982р. по 22.03.1983р.» підставою видачі архівної довідки є: Ф-60, оп.2-о, спр.98, арк..99, 99зв. Прийнята продавцем магазину №51 з 14.08.1982р. згідно з наказом від 27.08.1982р. №157-к (підстава: Ф-60, оп.2-о, спр.42, арк..137, 138). Звільнена з займаної посади з 22.03.1983р. відповідно до ст.40 п.4 КЗпП УРСР згідно з наказом від 06.05.1983р. №65-к (підстава: Ф-60, оп.2-о, спр.91, арк..162, 163).
Як зазначено вище, вищевказана архівна довідка була подана позивачкою відповідачу разом із заявою про призначення пенсії за віком від 14.08.2024р., що не заперечується апелянтом.
Тобто, період роботи позивача з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року продавцем магазина №51 підтверджено належним законодавчо встановленим способом.
Згідно ч.5 ст.45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Водночас ч.3 ст.44 Закону №1058-IV органам Пенсійного фонду надано право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.  
Таким чином, відповідач у випадку наявності обгрунтованих сумнівів щодо видачі відповідної довідки мав право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Як підтверджено доказами, наявними у справі, довідка для перерахунку пенсії була подана відповідачу 14.08.2021р., однак лише 18.03.2025р. відповідач звернувся з листом №0400-010309-9/54378 до Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області з проханням провести перевірку архівної довідки від 22.04.2024р. №П-210, виданої Трудовим архівом виконавчого комітету Ірпінської міської ради, відповідь на який на час прийняття рішення не отримана, але відповідна обставина вплинула на рішення щодо відмови у зарахуванні стажу, що свідчить про порушення відповідачем принципу пропорційності, отже прийняття рішення за відсутності доказів на спростування приведеної у довідці інформації.
Сукупність встановлених вище обставин свідчить про те, що судом першої інстанції правильно зроблено висновок про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не зарахування ОСОБА_1 до загального страхового стажу (41 рік 11 міс 5 днів) періоду її роботи з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року продавцем магазину №51 (7 місяців 8 днів) та, як наслідок зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до загального страхового стажу (41 рік 11 міс 5 днів) період її роботи з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року продавцем магазину №51 (7 місяців 8 днів) та здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії позивача з 14.08.2024р. (з дати переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком), з урахуванням раніше виплачених сум.
Крім того, ч.1 ст.28 Закону №1058-IV визначає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.
За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону №1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою:
П = ЗпхКс, де:
П - розмір пенсії, у гривнях;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40  цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Відтак, розрахунок понаднормового стажу залежить від кількості років такого стажу та розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи доплата за понаднормовий стаж позивача складає: 1074 х 11% = 118,14 грн.
Жодних доводів щодо правомірності застосування показника 1074 під час розрахунку понаднормового стажу позивача апелянтом не наведено.
Водночас, відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2024 року у розмірі 2361,00грн.  
Протягом 2024 року розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність залишався без змін.  
Таким чином, розмір доплати за понаднормовий стаж роботи позивачки за 11 років має складати - 259,71грн. (2361 х 11%).
З урахуванням встановлених обставин, які не спростовуються доводами апеляційної скарги, дії відповідача щодо неправильного обрахунку розміру щомісячної доплати до пенсії позивачки за понаднормовий стаж роботи є протиправними, відповідно, суд першої інстанції  дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 з 14.08.2024р. (з дати переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком) щомісячну доплату до пенсії за 11 років понаднормового стажу у розмірі 259,71грн та здійснити відповідний перерахунок та виплату її пенсії з 14.08.2024р., з урахуванням раніше виплачених сум. 
В частині відмовлених позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржується, отже підстави для його перегляду в апеляційному порядку відсутні.
Відтак, доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності. 
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року у справі №160/1963/25 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року у справі №160/1963/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      С.В. Білак