Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       05 листопада 2025 року                                          м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від 12 вересня 2025 року про притягнення  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в : 

Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 12 вересня 2025 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього  адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Не погодившись із постановою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. 
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою.
Стверджує, що його було безпідставно зупинено працівниками поліції, за відсутності передбачених законом на те підстав.
Вважає неправомірною пропозицію поліцейського щодо проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки у нього були відсутні ознаки перебування у такому стані.
У зв`язку із незгодою з результатами огляду, який було проведено на місці зупинки, він погодився пройти огляд в медичному закладі. 
Разом з цим, його було направлено на огляд до не найближчого медичної установи, де не було забезпечено проведення освідування на стан сп`яніння, яке він погоджувався пройти шляхом відбору у нього крові.
Переконаний, що працівниками поліції порушено порядок огляду водія на стан
_______________________________________________________________________________________________________________________  
Справа №568/934/25                                                                                                          Суддя в суді І інстанції – Кондратюк В.В.
Провадження № 33/4815/857/25                                                                Суддя в апеляційній інстанції  –  Шимків С.С.
алкогольного сп`яніння. Вина у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не доведена належними та допустимими доказами, а тому його необґрунтовано притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є в тому числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі по тексту – Інструкція).
Судом встановлено, що 21.05.2025 року о 02:31 год., на польовій (ґрунтовій) дорозі поблизу а/д М-06 «Київ-Чоп» 429 км. (50° 09? 07.2? N, 25° 12’ 31.2” E координати GPS) на території Радивиліської територіальної громади, водій ОСОБА_1  керував т/з ВАЗ 2108, р.н.  НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9(а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 7510», результат огляду становить 2,22 проміле, що підтверджується тестом № 478.
ОСОБА_1 із результатами огляду не погодився та виявив бажання пройти освідування у медичному закладі.
З наявного у справі відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що в медичній установі ОСОБА_1 пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння шляхом продувки газоаналізатора, а також було роз`яснено про можливість освідування шляхом відбору у нього біологічного середовища.
Разом з цим, поведінка ОСОБА_1 у медичному закладі і послідовність вчинених ним дій свідчить про цілеспрямовані наміри ухилитися від запропонованих лікарем методів освідування, що розцінюється апеляційним судом як обраний ним спосіб уникнути від відповідальності.
При цьому, апеляційний суд не вбачає підстав вважати необ`єктивними результати огляду  ОСОБА_1 на місці зупинки автомобіля, що був зупинений через непрацюючі задні габаритні вогні, що підтверджується наявним у справі відеозаписом.
Не притягнення  ОСОБА_1  до відповідальності за порушення правил ПДР України, яке слугувало причиною його зупинки, не звільняє його від відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, не вбачається обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1  та порушень під час оформлення адміністративних матеріалів стосовно нього, які б ставили під сумнів його вину у вчиненні інкримінованого правопорушення.
Вина ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою.
Підстав вважати їх недопустимими апеляційний суд не вбачає.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Застосований місцевим судом до  ОСОБА_1  вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.
Постанова суду першої інстанції є законна та обґрунтована, а тому підстави для її скасування – відсутні. 
На підставі наведеного та керуючись ч. 1 ст. 130,  ст. 294 КУпАП, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від 12 вересня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду                                                        Шимків С.С.