ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
24 вересня 2025 року
м. Київ
справа № 127/10853/24
провадження № 61-4534св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - виконавчий комітет Вінницької міської ради як орган опіки та піклування,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2024 року в складі судді Дернової В. В. та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2025 рокув складі колегії суддів: Сала Т. Б., Сопруна В. В., Шемети Т. М.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, у якій просив: визнати його брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниці, недієздатним; встановити опіку над його братом ОСОБА_2 та  за поданням органу опіки та піклування призначити його опікуном ОСОБА_2 .
На обґрунтування вимог заяви зазначав, що його брат ОСОБА_2 , який проживає разом з ним, є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, страждає на  розумову відсталість з вираженим обмеженням життєдіяльності і самостійно обслуговувати себе не здатен. Внаслідок стійкого розумового розладу брат не  усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. Брат потребує регулярної психіатричної допомоги, яку він отримує у Вінницькій обласній клінічній психоневрологічній лікарні імені академіка Ющенка Вінницької обласної ради, де  знаходиться на амбулаторному лікуванні.
Його мати не в змозі забезпечити лікування брата ні фізично, ні фінансово, тому було прийнято рішення, що цей обов`язок він візьме на себе.
У цій ситуації опіка є необхідною, адже брат не може вчиняти правочинів, не може видати довіреність на представництво його інтересів і така ситуація призводить до  того, що йому відмовляються виплачувати пенсію, брат не може оформити соціальної допомоги, а також захищати свої інші інтереси.
На теперішній час інших осіб, які бажали б бути опікуном його брата, немає. Він є  повністю дієздатним, працює, отримує заробітну плату, має змогу утримувати свого брата та має належні умови для проживання.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2024 року заяву задоволено частково.
Визнано недієздатним ОСОБА_2 , який народився у місті Вінниці, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлено над ним опіку. У іншій частині вимог заяви відмовлено.
У задоволенні подання виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки і піклування про призначення опікуном ОСОБА_1 відмовлено.
До встановлення опіки і призначення опікуна опіку здійснюватиме відповідний орган опіки та піклування.
Визначено строк дії рішення суду в частині визнання ОСОБА_2 недієздатним - 2 роки з моменту набрання цим рішенням законної сили.
Суд першої інстанції виходив з того, що висновком лікарської комісії підтверджено, що ОСОБА_2 страждає на хронічний стійкий психічний розлад, внаслідок якого не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними та потребує постійного стороннього догляду.
Водночас призначення саме заявника опікуном ОСОБА_2 є недоцільним та не буде відповідати інтересам недієздатного.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2025 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2024 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні подання про призначення заявника опікуном є  правильним.
Подання органу опіки та піклування не містить належної мотивації. Заявник не довів неможливості виконання матір`ю обов`язків опікуна.
Є очевидним, що звернення ОСОБА_1 , який є військовозобов`язаним, із  цією заявою відбулося в розпал мобілізаційних заходів, а також в цей період відбулася зміна місця реєстрації ОСОБА_2 , який до цього часу все своє життя проживав з матір`ю в селі, де йому було комфортно. А тому є всі підстави припустити задля якої мети ОСОБА_1 звернувся до суду із цією заявою.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У квітні 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у  якійпросить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2025 року в частині відмови в задоволенні подання про призначення його опікуном та ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення подання.
Як на підставу касаційного оскарження посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а  саме: суди не врахувала висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 14  квітня 2021 року в справі № 759/3547/17, від 07 квітня 2022 року в справі № 712/10043/20, від 27 квітня 2022 року в справі № 264/5346/20, від 17 травня 2023 року в справі № 522/1929/20; підстави, передбачені частиною третьою статті 411 ЦПК України.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди неповно з`ясували обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не дослідили зібрані в справі докази.
Не врахували, що матеріалами справи підтверджено його можливість здійснювати повноваження опікуна. Виконавчий комітет Вінницької міської ради як орган опіки та піклування висловив позицію про доцільність призначення його опікуном. Інші члени родини за станом здоров`я та з інших причин не можуть бути опікуном його брата. Визначені законом перешкоди на призначення його опікуном відсутні.
Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволених вимог заяви в касаційному порядку не оскаржуються і відповідно Верховним Судом у цій частині не перевіряються.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2025 року відкрито касаційне провадження в справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
26 травня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 16 вересня 2025 року справу призначено до судового розгляду.
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Фактичні обставини, встановлені судами
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з витягами з реєстру Вінницької територіальної громади від 16 березня 2024  року та від 02 липня 2024 року, ОСОБА_2 (з 16 березня 2024 року) та   ОСОБА_1 (з 05 грудня 2016 року) зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 262415 від 09 грудня 2021 року, ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності безстроково.
Висновком судово-психіатричного експерта № 318 від 06 червня 2024 року встановлено, що ОСОБА_2 страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді розумової відсталості помірного ступеня з відсутністю відхилень у  поведінці (F71.0) і внаслідок свого захворювання не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
У поданні виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки та  піклування № М/01/51681/10010 від 05 серпня 2024 року, орган опіки та  піклування просить призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 в  разі визнання його судом недієздатним.
26 липня 2024 року працівниками Вінницького міського територіального центру соціального обслуговування проведено обстеження побутових умов проживання сім`ї заявника. Умови проживання - задовільні.
Батько заявника, ОСОБА_2 , 1968 року народження, зареєстрований за  адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: Черкаська область, місто Умань; у  заяві від 10 липня 2024 року зазначив, що не заперечує щодо призначення сина опікуном, вказавши, що він проживає та працює в іншому населеному пункті.
Мати заявника, ОСОБА_1 , 1969 року народження, зареєстрована та  проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у заяві від 10 липня 2024 року зазначила, що не заперечує щодо призначення сина опікуном, посилаючись на те, що вона через хворобу не  може здійснювати догляд. Згідно з медичною випискою КНП «Крижопільський ЦПМСД» від 04 липня 2024 року ОСОБА_1 має ряд захворювань, серед яких зазначено «рекурентний депресивний розлад з помірним перебігом».
Дружина заявника, ОСОБА_3 , 1989 року народження, згідно з поданою заявою від 10 липня 2024 року також не заперечує щодо призначення чоловіка опікуном.
ОСОБА_1 станом на 06 травня 2024 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості немає та в розшуку не  перебуває, що підтверджується відповідним витягом.
Відповідно до медичних довідок ПМП «Центр В» від 07 травня 2024 року, КНП «ЦТЗ «Соціотеранія» від 06 травня 2024 року протипоказання для оформлення опіки відсутні.
Батько заявника ОСОБА_2 призваний по мобілізації та перебуває на  військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 № 1793/195/110 від 23 січня 2025 року.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
Частиною першою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника (стаття 62 ЦК України).
Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у  сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
Як установлено в справі, заявник є рідним братом  ОСОБА_2 , який визнаний судом недієздатним та потребує опіки.
Орган опіки та піклування перевірив можливість заявника здійснювати повноваження опікуна та вважав за доцільне призначити його опікуном брата, про що подав до суду відповідне подання.
Погоджуючись з висновком суду першої інстанції про відмову в призначенні ОСОБА_1 опікуном, суд апеляційної інстанції виходив з того, що подання органу опіки та піклування не містить належної мотивації. Крім того, суд вважав очевидною мету звернення ОСОБА_1 , який є військовозобов`язаним, з цією заявою до суду.
Проте Верховний Суд з таким висновком погодитись не може.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із  дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Частинами першою, другою статті 294 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.
Зробивши висновок про те, що подання органу опіки та піклування не містить належної мотивації, суд апеляційної інстанції не обґрунтував та не зазначив, які саме питання повинен був з`ясувати, але не з`ясував орган опіки та піклування під час  перевірки можливості заявника, який перебуває у родинних відносинах з  підопічним, здійснювати повноваження опікуна.
При цьому, посилаючись на можливість матері заявника виконувати обов`язки опікуна, суд апеляційної інстанції не зазначив, якими доказами це підтверджується, не перевірив, чи зверталася мати заявника з письмовою заявою до органу опіки та  піклування про призначення її опікуном сина, адже за змістом статті 63 ЦК України особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою заявою.
Також, дійшовши до висновку про очевидну мету звернення заявника до суду, суд апеляційної інстанції не врахував, що висновки суду не можуть ґрунтуватися на  припущеннях, не з`ясував, якими доказами підтверджується та обставина, що  звернення ОСОБА_1 із цією заявою до суду пов`язане з намаганням уникнути виконання його обов`язку щодо захисту Вітчизни (матеріали справи не  містять жодних доказів, які б свідчили про те, що заявник був призваний до  проходження військової служби, уникає її проходження тощо). Не звернув уваги й на те, що чинним законодавством не передбачено жодних обмежень щодо призначення опікуном особи мобілізаційного віку та не надав оцінки тій обставині, що батько заявника проходить військову службу.
З огляду на викладене, оскільки суд апеляційної інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не надав належної оцінки зібраним у справі доказам в цілому, постанова суду апеляційної інстанції не може вважатися законною та обґрунтованою.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є  також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у  касаційній скарзі, що  унеможливило встановлення фактичних обставин, які  мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, якщо суд не дослідив зібрані у справи докази.
Оскільки допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права унеможливили ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення по суті розгляду спору, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови апеляційного суду в частині вимоги про призначення заявника опікуном та передачі справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час якого суду належить урахувати вищенаведене та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2025 рокув частині вимоги про призначення  ОСОБА_1  опікуномскасувати, справу в  цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов