КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 757/33672/23-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/862/2025
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
10 вересня 2025 року                                                                                        м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,
за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Ніколаєнко Олени Миколаївни в інтересах акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 лютого 2024 року у складі судді Григоренко І.В.,
у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У липні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк»  звернулося у суд із позовом до  ОСОБА_2 , у якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 20 лютого 2020 року у розмірі 91 705 грн 41 коп, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 73 930 грн 43 коп, заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом у розмірі 17 774 грн 98 коп та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 684 грн.
 
Позов обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20 лютого 2020 року, відповідачка одержала кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті http://privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачка надала свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. 
 
При укладені договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, що договір є договором приєднання. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на сайті http://privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. Пунктом 1.1.3.2.3 Договору для АТ КБ «ПРИВАТБАНК» передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору, виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору. Позивач зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. 
 
Однак, відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов договору, тобто не виконала зобов`язання за договором. Станом на 28 травня 2023 року заборгованість відповідачки становить 91 705 грн 41 коп.
 
Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 08 лютого 2024 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 20 лютого 2020 року у розмірі 73 930 грн 43 коп (заборгованість за тілом кредиту). В іншій частині позову - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2 163 грн 84 коп. 
 
В апеляційній скарзі Ніколаєнко О.М. в інтересах АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 17 774 грн 98 коп та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позов в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з  відповідачки відсотків за користування кредитом, допустивши порушення норм цивільного права.
 
Посилається на те, що безпосередньо в заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 20 лютого 2020 року підписаний відповідачкою зазначено основні умови кредитування (розмір відсотків та неустойки).
 
Вказано, що розрахунок відсотків здійснено відповідно до погоджених умов, а тому вони підлягають стягненню з позичальника на користь кредитора в примусовому порядку через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором.
 
Звертає увагу, що наявність узгодження між сторонами базового розміру процентної ставки - є підставою для задоволення вимог зі стягнення заборгованості за процентами.
 
В судовому засіданні в режимі відеоконференції адвокат Абібулаєва Т.Г. в АТ КБ «ПриватБанк» просила апеляційну скаргу.
 
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належно. 
 
Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Вбачається, що рішення суду оскаржено лише в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, а тому в іншій частині не переглядається.
 
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає. 
 
Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
 
Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
 
За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
 
Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
 
Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
 
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
 
Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
 
20 лютого 2020 року ОСОБА_2 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання послуг у ПриватБанку (а.с. 23-24).
 
В той же день відповідачкою підписано окремо також заяву про приєднання до Умов і Правил надання послуг із якої вбачається що ОСОБА_3 яка діє на підставі власного волевиявлення, згідно зі статтею 634 Цивільного кодексу України, підписанням цієї Заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua /terms (а.с. 25-32).
 
У даній заяві також зазначено основні умови кредитування, процентні ставки
п.1.3: 
3.2 % річних для карт Універсальна
42 % річних для карт Універсальна Gold.
 
Відповідно до п. 2.1.1.8.1. за несвоєчасне виконання Клієнтом будь-якого грошового зобов`язання за цим Договором Банк має право нараховувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.
- процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних: 86,4 % - для карт Універсальна, 84 % - для карт Універсальна Gold.
 
Тобто відповідачка з викладеними у заяві умовами погодилась без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого на примірнику заяви нею проставлено свій особистий підпис.
 
Таким чином, підписавши вказану Заяву приєднання до Умов та правил надання послуг, відповідачка добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання.
 
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення прострочених відсотків, районний суд виходив з того, що сама по собі підписана анкета-заява без надання належних доказів, не може підтверджувати укладення договору та бути підставою для стягнення процентів за користування кредитом, оскільки вона не може розцінюватися як стандартна (типова) форма кредиту.
 
Між тим з таким висновком районного суду колегія суддів не погоджується з наступних підстав.
 
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
 
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
 
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
 
Як вбачається з долучених до справи довідок 20 лютого 2020 року на ім`я ОСОБА_2 відкрито картковий рахунок, видано кредитну картку № НОМЕР_1 Універсальна  строком дії до 10/23, потім 21 липня 2020 року картку НОМЕР_3 Універсальна Gold строком дії до 12/23, встановлено кредитний ліміт в розмірі 15 000 грн, який згодом було збільшено до 75 000 грн (а.с. 21-22).
 
Крім того з виписки АТ КБ "ПриватБанк" про рух коштів за договором № б/н, укладеним з ОСОБА_2 , за період з 20 лютого 2020 року по 06 березня 2023 року вбачається, що відповідачка користувалася наданими банком коштами та частково погашала заборгованість (а.с. 11-20).
 
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ КБ "ПриватБанк", відповідачка має заборгованість за договором № б/н від 20 лютого 2020 року, яка станом на 28 травня 2023 року складає 91 705 грн 41 коп, яка складається з: 73 930 грн 43 коп заборгованості за кредитом, 17 774 грн 98 коп заборгованості за простроченими відсотками за користуванням кредитом (а.с. 6-10).
 
З указаного розрахунку вбачається, що відповідачка погашала як тіло кредиту так і відсотки за користування ним, розмір наявної у неї заборгованості жодним чином не спростувала. 
 
Будь-яких заперечень щодо факту отримання від банку кредитних карток, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, суду не надала.
 
При цьому колегія суддів зауважує, що відповідачка підписала заяву, яка містила інформацію про відсотки та її розмір за отриманими нею картками.
 
Таким чином, суд першої інстанції помилково вважав, що позивачем не було надано підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила надання банківських послуг, і відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків оскільки, підписавши викладені у Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 20 лютого 2020 року умови кредитування, сторони в подальшому їх виконували, угод про зміну умов кредитування не підписували, а тому саме такі умови є погодженими сторонами.
 
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
 
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
 
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
 
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
 
Аналізуючи зазначене у сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги представника позивача щодо неправильності висновків суду першої інстанції в частині відмови в позові про стягнення з відповідачки на користь позивача відсотків за користування кредитом та про наявність законних підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення із  ОСОБА_2  на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за простроченими  відсотками у розмірі 17 774 грн 98 коп.
 
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права
 
Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає задоволенню, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 лютого 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками в сумі 17 774 грн 98 коп підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення з  ОСОБА_2  на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за відсотками в сумі 17 774 грн 98 коп.
 
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.
 
При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 684 грн (а.с. 47).
 
Рішенням районного суду при частковому задоволенні позову стягнуто судовий збір у відповідності до задоволених вимог, тобто частково (80,62%) -  2 163 грн 84 коп.
 
З урахуванням задоволення апеляційної скарги судовий збір підлягає перерозподілу та з відповідачки підлягає стягненню 520 грн 16 коп за розгляд справи в суді першої інстанції.
 
При зверненні до суду апеляційної інстанції позивачем було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 780 грн 24 коп (а.с. 112).
 
За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк" задоволено, рішення суду в оскаржуваній частині скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про задоволення зазначених позовних вимог, а тому з відповідачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в частині оспорюваної суми, що становить суму 780 грн 24 коп.
 
Разом судовий збір пов`язаний з розглядом справи складає 1 300 грн 40 коп (520,16 + 780,24).
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу Ніколаєнко Олени Миколаївни в інтересах акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.
 
Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 лютого 2024 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.
 
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (ЄДРПОУ 14360570,  м. Київ, вул. Грушевського, 1Д)  заборгованість за простроченими відсотками у сумі 17 774 грн 98 коп.
 
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (ЄДРПОУ 14360570,  м. Київ, вул. Грушевського, 1Д)  витрати пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 1 300 грн 40 коп.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено 12 вересня 2025 року.
 
Суддя-доповідач:

Судді: