Головуючий І інстанції: Сагайдак В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 р. 	Справа № 520/10507/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.08.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/10507/25
за позовом    Товариства з обмеженою відповідальністю  "СПЕЙР ПАТС"  
до     Харківської митниці                    
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЙР ПАТС" (надалі по тексту позивач, ТОВ  "СПЕЙР ПАТС" ) звернувся до Харківського  окружного адміністративного суду з позовною заявою до Харківської митниці (надалі по тексту відповідач, митниця, митний орган), в якій  позивач просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000005/2 від 06.01.2025 .
Рішенням Харківського  окружного адміністративного суду від 13.08.2025 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЙР ПАТС" до Харківської  митниці про визнання протиправним та скасування рішення задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000005/2 від 06.01.2025 року Харківської митниці.
Стягнуто з Харківської митниця код ЄДРПОУ ВП-44017626, Україна, 61005, місто Харків, вул. Миколаївська, будинок 16 Б, за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СПЕЙР ПАТС", Код ЄДРПОУ: 45375820, 21036, Вінницька обл., Вінницький р-н, місто Вінниця, вул. Праведників світу, будинок 4, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7548 грн. 10 коп. (сім тисяч п`ятсот сорок вісім гривень десять копійок).
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського  окружного адміністративного суду від 13.08.2025 по справі №520/10507/25 та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості є правомірною та такою, що прийнято відповідно до вимог законодавства України, оскільки відповідачем встановлено в митних деклараціях та митних документах розбіжності, які суттєво впливають на правильність визначення митної вартості,  а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей, щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Заперечуючи проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, стверджував, що надана до митного оформлення ЕМД та документи додані до неї та подані до митного органу, містять повні і достовірні відомості про митну вартість товару, не містять жодних розбіжностей, тому виключають будь-які які сумніви у заявленій митній вартості.
Відповідно до п.3 ч.1  ст.311 КАС України  суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що справа судом першої інстанції розглянута за правилами спрощеного провадження, характер спірних  правовідносин та предмет доказування у справі, яка відноситься до незначної складності, не вимагають витребування нових доказів та  проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, відповідачем в апеляційній скарзі не зазначено які нові докази він просить витребувати або дослідити, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у відкритому судовому засіданні та розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги   підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що прийнявши рішення про коригування митної вартості, відповідач діяв неправомірно, оскільки митна вартість є базою для визначення розміру належних до сплати позивачем митних платежів: мита та податку на додану вартість, наслідком коригування митної вартості товарів є збільшення розміру цих платежів.
З таким висновком суду колегія суддів  погоджується, однак вважає оскаржене рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з огляду на наступне.
Статтею 242 КАС України, зокрема визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За змістом цієї норми процесуального права у мотивувальній частині рішення суд зобов`язаний навести дані про встановлені обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них  правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У мотивувальній частині кожного рішення має бути наведено також посилання на закон та інші нормативно-правові акти матеріального права (назва, стаття, її частина, абзац, пункт, підпункт закону), у відповідних випадках - на норми Конституції України, на підставі яких визначено права та обов`язки сторін у спірних правовідносинах, а в разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду з прав людини які згідно із Законом України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права та підлягають застосуванню в даній справі.
За приписами статті 159 КАС України на час ухвалення оскаржуваної постанови суду судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.
Згідно ст. 244  КАС України питання, які вирішує суд при ухваленні рішення:  чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;  чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;  яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати;  чи є підстави допустити негайне виконання постанови; чи є підстави для здійснення судового контролю, передбаченого частинами пятою, шостою ст. 382 цього Кодексу;  чи є підстави для скасування заходів забезпечення адміністративного позову.
Стаття 246 КАС України  вказує, що рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. У вступній частині рішення зазначаються: 1) дата і місце його ухвалення; 2) найменування суду; 3) прізвище та ініціали судді або склад колегії суддів; 4) прізвище та ініціали секретаря судового засідання; 5) номер справи; 6) ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи; 7) вимоги позивача; 8) прізвища та ініціали представників учасників справи та прокурора.  В описовій частині рішення зазначаються: 1) стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача; 2) заяви, клопотання учасників справи; 3) інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо). У мотивувальній частині рішення зазначаються: 1) обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; 3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; 4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку; 5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; 6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування; 7) мотиви, з яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд, відмовляючи у позові, дійшов висновку, що оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнано судом таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу.  У резолютивній частині рішення зазначаються: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.
Всупереч вищенаведеним вище нормам закону висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі, не встановлено фактичні обставини у даній справі, а також не надано жодної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЙР ПАТС" (Покупець) та LIMITET LIABILITY COMPANI SPARE PARTS(Продавець) укладено контракт № SP-28 від 17.08.2023.
В Контракті Сторони обумовили, що відповідно до п. 1.1. «Продавець» продає продукцію, далі іменовані «Товари», а «Покупець» - Позивач зобов`язується приймати і оплачувати «Товари» відповідно до умов Контракту. Сторонами також було обумовлено, що 1.2. «Найменування, асортимент і кількість постачаємих «Товарів» на кожну поставку будуть вказуватися в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною Контракту.»
Так, відповідно до п. 2.1. Контракту: «Ціни на «Товар» встановлюються в доларах CША - USD ($) - і вказуються в Специфікаціях, які оформляються на кожну поставку».
У Контрактах Сторонами обумовлено: п. 2.2.: «Загальна сума Контракту становить суму всіх Специфікацій підписаних сторонами в рамках даного Контракту», а відповідно до п. 2.3.: «В ціну «Товару» включається вартість тари, упаковки, маркування, завантаження в транспортний засіб, відповідно до умов поставки FO Нингбо (КНР), або на інших умовах зазначених в специфікаціях до цього Відповідно до п. 3.1. Контракту: «Загальна кількість «Товару» в розрізі найменувань вказується в Специфікаціях на кожну поставку, які є невід`ємною частиною цього Контракту.
Відповідно до розділу 5 Контракта: «5.1. За цим Договором «Продавець» постачає Товар «Покупцеві» на умовах FOB Нингбо (КНР), відповідно до умов «Інкотермс-2010» або на інших умовах зазначених в специфікаціях до цього Контракту і є його невід`ємною частиною.
5.6 При тлумаченні цього Контракту мають силу Міжнародні комерційних термінів «Інкотермс-2010» в чинній редакції».
Крім того, сторони також зазначили в п. 7.3. Контракту, що: «Тара, в яку упакований «Товар» - разова, безповоротна, входить у вартість «Товару»».
Cторони Договору підписали специфікацію № 5 від 09.10.2025 до контракту № SP-28 від 17.08.2023, в якій визначили відомості про покупця та продавця, номенклатуру, ціну та кількість товару, його загальну вартість, його загальну вартість 85840,00 дол. США.
Між позивачем (клієнт) та ТОВ "Таніт груп" (експедитор) укладено договір транспортного експедирування №16.08.2023/1200-1ОД від 16.08.2023, за умовами якого експедитор зобов`язується за дорученням клієнта та за його рахунок надати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних та транзитних вантажів клієнта, організацію виконання митних формальностей, здійснення операцій, пов`язаних з пред`явленням митному органу до митного оформлення товарів, транспортних засобів та інших вантажів клієнта та документів на них, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу
Відповідно до заявки №179 від 11.10.2025 до договору транспортного експедирування №16.08.2023/1200-1ОД від 16.08.2023 сторони погодили між собою умови конкретні послуги, їх вартість та умови надання.
Згідно з додатковою угодою від 23.10.2023 до договору транспортного експедирування №16.08.2023/1200-1ОД від 16.08.2023 сторонами внесені зміни до пункту 3.1 договору щодо оплати рахунків експедитора.
20.09.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЙР ПАТС" (Замовник) уклало договір доручення №20/09-23 з ФОП ОСОБА_1 (Виконавець)
Відповідно до п.1.1 "Замовник" доручає, а "Виконавець" приймає на себе зобов`язання після отримання відповідного завдання "Замовника", відповідно до положень Митного кодексу України, надавати послуги з митного оформлення вантажу "Замовника".
З метою митного оформлення товару, митним декларантом ФОП Цись О.С. в інтересах ТОВ "СПЕЙР ПАТС" подав для митного оформлення митну декларацію №25UA807200000058U4 від 06.01.2025.
На підтвердження заявленої митної вартості товару позивач надав відповідачу пакет документів та інформації, передбачений статті 53 Митного кодексу України, а саме: пакувальний лист (Packing list) 24LTJX0560 від 09.10.2024; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) 24LTJX0560 від 09.10.2024; Коносамент (Bill of lading) UTRUST24100348 від 16.10.2024; Автотранспортна накладна (Road consignment note) 000100 від 30.12.2024, Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) С247405396500579 від 27.11.2024; Акт про проведення огляду (переогляду) товарів UA500110/2025/000001 від 02.01.2025; Банківський платіжний документ, що стосується товару свіфт від 24.12.2024; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги TG241224010 від 24.12.2024; Банківський платіжний документ 1493 від 27.12.2024; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 17313 від 24.12.2024; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 17313 від 24.12.2024; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Спец.№5 від 09.10.2024; Зовнішньоекономічний договір (контракт) SP-28 від 17.08.2023; Договір про надання послуг митного брокера 20/09-23 від 20.09.2023; Договір (контракт) про перевезення 16.08.2023/1200-1 ОД від 16.08.2023; Заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не включено в Реєстр радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв, заборонених до застосування та ввезення на територію України; Інші некласифіковані документи Заявка №179 від 11.10.2024; Інші некласифіковані документи Тех.опис від 06.01.2025; Копія митної декларації країни відправлення 310120240515716796 від 13.10.2024; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 25UA807200000058U4 від 06.01.2025
З підстав спрацювання системи ризиків, згенерованих АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, митним органом запропоновано надати позивачу додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів.
На запит митного органу, декларантом ФОП Цись О.С. в інтересах ТОВ "СПЕЙР ПАТС" направлено лист вих.№06/01 від 06.01.2025, в якому було зазначено, що інші документи стосовно ЕМД №25UA807200000058U4 від 06.01.2025 надаватись не будуть.
За результатами проведеного контролю визначення митної вартості відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №№UA807000/2025/000005/2 від 06.01.2025 . Згідно з цим рішенням Відповідач здійснив митну оцінку товару за 6 (резервним) методом визначення митної вартості.
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.
Для виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів і транспортних засобів комерційного призначення застосовується автоматизована система митного оформлення (далі АСМО Інспектор).
Відповідно до статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Вказані положення Митного кодексу України кореспондуються з положеннями частини 2 статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року про те, що оцінка імпортованого товару повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, вартості.
Згідно з Угодою про застосування статті VII ГАТТ первинною основою для митної вартості за цією Угодою є "контрактна вартість", визначена в статті 1.
При цьому статтю 1 необхідно розглядати разом зі статтею 8, яка передбачає, inter alia, коригування ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті у випадках, коли певні конкретні елементи, які вважаються такими, що формують частину вартості для митних цілей, припадають на покупця, але не включені до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.
Частиною 2 статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГАТТ) визначено, що оцінка імпортованого товару повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, під якою слід розуміти ціну за якою такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умови повної конкуренції.
Згідно із статтею 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України.
Загальні положення щодо митної вартості товарів та методів її визначення встановлені в розділі III Митного кодексу України.
Відповідно до частини 4 статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України - є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Згідно з частиною 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, серед інших: витрати, понесені покупцем: комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту , порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.
Статтею 52 Митного кодексу України декларанта або уповноважену ним особу, які заявляють митну вартість товару, зобов`язано в тому числі подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
У випадках, передбачених Митним кодексом України, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 Митного кодексу України ).
Частиною 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом у відповідності до статті 54 Митного кодексу України, під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Процедура контролю за правильністю визначення митної вартості товарів здійснюється відповідно до Угоди про застосування статті VII ЕАТТ, розділу III Митного кодексу України, Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 01.07.2021 № 476 (далі - Методичних рекомендацій №476), та поданих до митного оформлення документів.
За результатами оцінки ризику у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, в тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками, що здійснюється відповідно до статті 337 Митного кодексу України, митні органи обирають форми та обсяг митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей, визначених за результатами застосування інструментів з управління ризиками. Форми та обсяги контролю, визначені в Переліку митних формальностей за результатами застосування СУР, виконуються посадовими особами митниці (митних постів) при проведенні митного контролю з урахуванням виду митної формальності та повідомлення до митної формальності, а також відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та/або митного оформлення товарів, транспортних засобів.
Відповідно до частини 4 статті 320 Митного кодексу України форми та обсяги митного контролю, визначені відповідно до пункту 2 частини першої цієї статті, є обов`язковими для виконання посадовими особами митних органів. Прийняття цими посадовими особами рішення щодо нездійснення митного контролю у зазначених формах та обсягах не допускається.
У частині контролю за митною вартістю товарів такими митними формальностями є різні форми перевірки документів та матеріалів.
Відповідно до глави 2 Методичних рекомендацій № 476 робота посадових осіб з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється, серед іншого, шляхом: перевірки повноти інформації, що міститься у документах, які подаються до митного оформлення; перевірки товаросупровідних документів щодо наявності достатнього опису товарів, що декларується, їх кількості, ціни за одиницю товару та загальної вартості; ідентифікації цих даних з товарами, що подаються до митного оформлення; перевірки документів, що місять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування; перевірка документів, що містять відомості про страхування; перевірки включення/не включення складових митної вартості; перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість; вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; перевірки та аналізу документів, додатково поданих митному органу декларантом або уповноваженою ним особою відповідно до статті 53 Митного кодексу України; порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення Інспектор.
При цьому, згідно глави 5 Методичних рекомендацій № 476 спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби та інформація, отримана з мережі Інтернет, можуть використовуватися як джерела інформації під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків.
Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених Митного кодексу України, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених Митного кодексу України, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.
Оскільки документи, подані на виконання частини 2 та 3 статті 53 Митного кодексу України містили розбіжності, декларанта було зобов`язано надати додаткові документи на виконання частини 3 та 4 статті 53 Митного кодексу України.
Таким чином, відповідач має повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару, за наявності підстав сумніву митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.
Аналогічний правовий висновок зазначено Верховним Судом в постанові від 15 серпня 2019 року по справі №826/19400/15.
Згідно з частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При цьому, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина друга статті 55 Митного кодексу України).
Як вбачається з оскаржуваного рішення відповідача, останнє не містить будь-яких обґрунтувань та посилань на те, які саме порушення призвели до неможливості визначити митну вартість товару за основним методом.
Згідно з п. 6 Розділу ІІ вказаних Методичних рекомендацій, при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості; наявність арифметичних помилок в митній декларації, декларації митної вартості або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.
При перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару (пункт 7 Розділу ІІ Методичних рекомендацій).
Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки, контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.
Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у Главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз положень частини третьої статті 53, частин другої, четвертої - шостої статті 54, статті 58 Митного кодексу України та пунктів 6, 7 Методичних рекомендацій надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Частиною 3 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Матеріалами справи встановлено, що наведені відповідачем недоліки в документах позивача, які надавалися до митного оформлення, не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів, оскільки відсутні розбіжності у числових значеннях.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Водночас, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів у ньому зазначені лише номер, дата митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, та вартість за одиницю товару, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частини 2-3 статті 57 Митного кодексу України).
Як вбачається з матеріалів справи, в  оскаржуваному рішенні про коригування відповідачем не наведено обґрунтованих підстав неможливості застосування послідовно другого або третього методів та не зазначено причин застосування саме шостого методу визначення вартості товарів.
Доводи митниці про сумніви у достовірності заявленого рівня митної вартості, є безпідставними, оскільки позивачем був поданий пакет документів, яким підтверджено правильність визначення митної вартості.
Відповідачем до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 05 травня 2022 року у справі № 2040/6019/18 (адміністративне провадження №К/9901/8839/19).
Щодо спрацювання СУР під час здійснення розмитнення товару позивача, колегія суддів зазначає, що чинним Митного кодексу України передбачено підстави для зупинення митного оформлення та надання додаткових документів тільки недостатність документів або розбіжності в числових значеннях (які впливають на митну вартість товарів).
Спрацювання системи управління ризиками АСАУР є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.
Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі №260/718/19.
Колегія суддів зазначає, що   рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено.
Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Крім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Стосовно доводів відповідача про не надання позивачем  цінової інформації щодо вартості товару, колегія суддів  зазначає, що позивачем надано під час розмитнення товару наступні документи: Специфікацію №5 від 09.10.2025, рахунок-фактура (iнвойс) № 24LTJX0560 від 09.10.2024, в яких вказана вартість ввезеного на територію України товару 85840,00 у.о. США.
Разом з тим, відповідачем до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження того, що подані до митного контролю позивачем документи містили розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, або мали ознаки підробки або не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Крім того, листом № 17313 від 24.12.2024 ТОВ «Таніт Груп» повідомив, вартість доставки товару. В ньому є вичерпна інформація, яка дає митному органу можливість розрахувати митні платежі. В рахунку № TG241224010 від 24.12.2024, також вказана дана сума коштів.
Безпідставним є посилання відповідача на  відсутність  договору з перевізником, що зазначений у CMR, оскільки  відповідно до п. 1.1 Договору №16.08.20231200-1ОД від 16.08.2023 експедитор зобов`язуються за дорученням Клієнта та за його рахунок надати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно - імпортних та транзитних вантажів Клієнта, організацію виконання митних формальностей, здійснення операцій, пов`язаних з пред`явленням митному органу до митного оформлення тoвapiв, транспортних засобів та інших вантажів Клієнта та документів на них, а також додаткових послуг, необхiдних для доставки вантажу.
Згідно умов цього договору ТОВ «Спейр Патс» сплачував кошти за доставку товару, а ТОВ «Таніт Груп» мав право залучати до виконання цього договору інших осіб, але вже за власний кошт. Тобто кошти, які позивач сплатив ТОВ «Таніт Груп» та, які були відображені в листі № 17313 від 24.12.2024, не змінювались та не збільшувались.
Твердження відповідача, що під час доставки товару були фактори, які призвели до додаткових витрат є документально не підтвердженими.
Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу необґрунтованості  стверджень відповідача щодо не заповнення декларантом граф 4, 21, 22 ДМВ, що суперечить вимогам наказу МІНФІНУ від 24.05.2012 №599, з огляду на наступне.
Згідно Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, передбачено, що у графі 21 зазначаються витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, а у графі 22 зазначаються витрати на страхування оцінюваних товарів.
Транспортні витрати у декларації митної вартості заповнюються тільки за межами території України.
Декларант не заповнював графи 21 та 22, оскільки не ніс витрат на навантаження, вивантаження, обробку оцінюваних товарів та на страхування оцінюваних товарів за межами території України.
Завантаження товару згідно правил Інкотермс (умови поставки FOB) у пункті відправлення (Нингбо (КНР)) покладається на продавця, згідно до рахунка фактури перевізника № 24LTJX0619 від 18.12.2024, декларант оплатив перевезення (транспортування до порту митної території України, Черноморськ - морський фрахт) додавши такі витрати до митної вартості ціни товару (пункт 10 статті 58 Митного кодексу України).
У матеріалах справи містяться належні та допустимі докази на підтвердження того, що позивачем до митного контролю надано документи, які є достатніми та такими, що у своїй сукупності підтверджують достовірність наданої інформації, а тому застосуванню підлягає саме перший метод визначення митної вартості товару.
Спірне рішення відповідача не містить об`єктивного обґрунтування недостовірності заявленої позивачем вартості товарів, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, можливої відмінності між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої позивачем, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.
Відповідно до частини 2 статті 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.
Згідно зі статтею 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 13 січня 2022 року у справі №520/11061/2020 зазначив, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосування другорядних методів.
При цьому, рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння всіх характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості.
З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів дійшла висновку щодо протиправності рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000005/2 від 06.01.2025 Харківської митниці та наявності підстав для задоволення позовних вимог. 
В силу приписів ч. 1 ст. 317 КАС України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови допущено порушення норм матеріального та процесуального права, яке виразилось у недотриманні вимог статей 159, 244, 246 КАС України, беручи до уваги положення статті 242 КАС України, колегія суддів вважає, що таке підлягає скасуванню.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не застосував норми процесуального права, у зв`язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.08.2025 по справі № 520/10507/25  скасувати.
Прийняти нове рішення, яким  позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЙР ПАТС"  задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000005/2 від 06.01.2025 року Харківської митниці.
Стягнути з Харківської митниця код ЄДРПОУ ВП-44017626, Україна, 61005, місто Харків, вул. Миколаївська, будинок 16 Б, за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СПЕЙР ПАТС", Код ЄДРПОУ: 45375820, 21036, Вінницька обл., Вінницький р-н, місто Вінниця, вул. Праведників світу, будинок 4, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7548 грн. 10 коп. (сім тисяч п`ятсот сорок вісім гривень десять копійок)  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	З.Г. Подобайло    І.С. Чалий