ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" жовтня 2025 р.                          Справа№ 927/531/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Корсака В.А.
суддів:            Буравльова  С.І. 
          Алданової  С.О. 
 
за участю секретаря судового засідання: Замай А.О.,
за участю представників учасників справи:
від позивача: Грищенко О.М. (в режимі відеоконференції) 
від відповідача: не з`явився 
від ДВС: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції
на додаткову ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 26.06.2025, повний текст якого складено та підписано 26.06.2025
за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на дії державного виконавця Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції під час примусового виконання рішення суду 
у справі №927/531/19 (суддя Белов С.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»
до Приватного підприємства «Трансавіатур»
про стягнення коштів,
                                                   В С Т А Н О В И В:
Рух справи 

27.08.2019 Господарський суд Чернігівської області ухвалив рішення у справі, яким позов задовольнив частково, присудив до стягнення з Приватного підприємства "Трансавіатур" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг": 30261,31 грн основного боргу, 9173,64 грн пені, 689,99 грн 3% річних, 2367,45 грн інфляційних втрат та 828,53 грн судового збору. В іншій частині позову суд відмовив.
Судове рішення в справі набрало законної сили 17.09.2019 та на його примусове виконання виданий наказ, зі строком пред`явлення до виконання протягом трьох років, по 17.09.2022.
07.09.2023, головним державним виконавцем Рамазановим Альбертом Джабраіловичем Центрального ВДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрите виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 17.09.2019 у справі № 927/531/19 про стягнення з ПП «Трансавіатур» на користь ТОВ «Арис-Юг»: 30261,31 грн основного боргу, 9173,64 грн пені, 689,99 грн 3% річних, 2367,45 грн інфляційних втрат та 828,53 грн судового збору, що разом становить 43320,92 грн.
11.03.2025, до Господарського суду Чернігівської області, надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про заміну сторони виконавчого провадження в справі № 927/531/19, з проханням: замінити стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Арис-Юг» (далі - ТОВ «Арис-Юг») на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (далі - ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс») під час примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 17.09.2019 в справі № 927/531/19, виданого на виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.08.2019 у цій справі.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19.03.2025 у справі №927/531/19, задоволено заяву ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» про заміну сторони про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження № НОМЕР_1. Замінено стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Арис-Юг» (вул. Княжий Затон, буд. 9А, офіс 369, м. Київ, 02095; код ЄДРПОУ 31745725) на його правонаступника - «Компанія «Ніко-Тайс» (проспект Академіка Глушкова, буд. 40, офіс 315, м. Київ, 03187; код ЄДРПОУ 38039872) у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 17.09.2019 у справі № 927/531/19 про стягнення з Приватного підприємства «Трансавіатур» (вул. Коцюбинського, 49А, м.Чернігів, 14000; код ЄДРПОУ 32946786) 30261,31 грн основного боргу, 9173,64 грн пені, 689,99 грн 3% річних, 2367,45 грн інфляційних втрат та 828,53 грн судового збору.
31.03.2025 ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» звернулося до Центрального ВДВС у місті Чернігові Східного МРУ Міністерства юстиції з клопотанням про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 17.06.2019 у справі №927/531/19, виданого на примусове виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 27 серпня 2019 року по справі №927/531/19, яке набрало законної сили, з підтверджуючими документами, про що свідчать докази направлення клопотання у матеріалах справи. Клопотання ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 17 вересня 2019 року по справі №927/531/19, виданого на примусове виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 27 серпня 2019 року по справі №927/531/19, яке набрало законної сили було отримано Центральним ВДВС у місті Чернігові Східного МРУ Міністерства юстиції 02 квітня 2025 року.
У зв`язку з ненадходженням інформації щодо результатів розгляду відповідної заяви на адресу ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС», останній 12 квітня 2025 року повторно звернувся до Центрального ВДВС у місті Чернігові Східного МРУ Міністерства юстиції з клопотанням про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 17 вересня 2019 року по справі №927/531/19, виданого на примусове виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 27 серпня 2019 року по справі №927/531/19, про що свідчать докази направлення клопотання у матеріалах справи. Клопотання ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 17 вересня 2019 року по справі №927/531/19, виданого на примусове виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 27 серпня 2019 року по справі №927/531/19, було отримано Центральним ВДВС у місті Чернігові Східного МРУ Міністерства юстиції 17 квітня 2025 року, про свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення у матеріалах справи.   
Скаржник у скарзі зазначив, що станом на дату звернення зі скаргою до суду інформації щодо результатів розгляду відповідної заяви на адресу ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» не надходило.
31.05.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" подало скаргу на дії державного виконавця, у якій, зокрема просив суд зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції усунути допущене порушення шляхом здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду та фактичної заміни сторони (стягувача) у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 17 вересня 2019 року по справі №927/531/19. 
Також, у цій скарзі позивач зазначив про намір звернутися до суду з заявою про покладення судових витрат на професійну правничу допомогу на Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.06.2025 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 17.09.2019 у справі №927/531/19 задоволено. 
Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Центрального ВДВС у місті Чернігові Східного МРУ Міністерства юстиції у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 17 вересня 2019 року по справі №927/531/19, котра виразилась у порушенні порядку та умов здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду та фактичної заміни сторони (стягувача) у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 17 вересня 2019 року по справі №927/531/19 із врахуванням приписів Закону України "Про виконавче провадження".
Зобов`язано державного виконавця або іншу посадову особу Центрального ВДВС у місті Чернігові Східного МРУ Міністерства юстиції усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду та фактичної заміни сторони (стягувача) у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 17 вересня 2019 року по справі №927/531/19 із врахуванням приписів Закону України "Про виконавче провадження".
Цією ухвалою питання про витрати на професійну правничу допомогу судом не вирішено. 
18.06.2025 позивач подав клопотання про покладення на Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн.
ДВС не подала заперечень щодо заявлених позивачем витрат. 

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття 

Додатковою ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 26.06.2025 клопотання скаржника про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволено. Стягнуто з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 7500,00 грн витрат на правничу допомогу.
Суд, керуючись ст.ст. 56, 123, 126, 129 ГПК України, виходив з того, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу під час розгляду скарги на дії ДВС, а тому з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції підлягають стягненню на користь скаржника 7 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів 

Не погоджуючись з цією ухвалою, Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та визнати такою, що не підлягає виконанню. Визнати наказ Господарського суду Господарського суду Чернігівської області від 26 червня 2025 №927/531/19 таким, що не підлягає виконанню. Закрити провадження за скаргою у зв`язку із відсутністю предмета спору.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 26.05.2025 було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження з ТОВ «Арис-ЮГ» на ТОВ «Компанія  «Ніко-Тайс» та направлено через електронний документообіг ЄСІТС, тобто виконавцем було внесено зміни до звернення ТОВ «Компанія  «Ніко-Тайс» зі скаргою 31.05.2025. 
Скаржник вважає, що додаткова ухвала від 26.06.2025 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної   скарги  по суті

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.06.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Руденко М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на додаткову ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 26.06.2025 у справі №927/531/19. Витребовано невідкладно матеріали справи № 927/531/19 з Господарського суду Чернігівської області. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 04.08.2025. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі не пізніше ніж 28.07.2025. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі не пізніше ніж 28.07.2025. Участь у судовому засіданні для учасників справи не визнано обов`язковою.
На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2025, у зв`язку з перебуванням судді Руденко М.А., яка входить до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №927/531/19. 
Згідно з протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 04.08.2025, апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на додаткову ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 26.06.2025 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Буравльов  С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2025 апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Буравльов С.І. Розгляд справи ухвалено здійснити в раніше призначеному судовому засіданні 04.08.2025.
04.08.2025 розгляд справи відкладено до 01.09.2025.
У зв`язку з перебуванням судді Буравльова С.І. у короткостроковій відпустці   01.09.2025, судове засідання, призначене на цю дату, не відбулось. 
На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2025, у зв`язку з перебуванням судді Євсікова О.О., який входить до складу колегії суддів, у довгостроковій відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №927/531/19. 
Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Алданова С.О., Буравльов     С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 зазначену апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Алданова С.О., Буравльов С.І. Повідомлено учасників справи про призначення справи №927/531/19   до розгляду на 13.10.2025. Забезпечено участь представнику Грищенку Олександру Миколайовичу у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 

Явка представників сторін

Представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні. 
Представник відповідача та ДВС в судове засідання 13.10.2025 не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлені в системі «Електронний суд», про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. 
За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,  враховуючи те, що явка представників сторін та третьої особи обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідача та ДВС, які належним чином повідомлені про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Статтею 129 Конституції України   та ч. 1   ст. 74 ГПК України    визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної додаткової ухвали суду, дійшов висновку апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.   

Джерела права, з яких виходить апеляційний суд при прийнятті додаткової постанови 

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України  (далі -  ГПК України) передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої  статті 2 ГПК України).
Чинне законодавство не містить заборони на користування професійною правничою допомогою учасниками справи під час звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного (приватного) виконавця. Відсутні подібні обмеження щодо використання правничої допомоги і суб`єктами оскарження.
Згідно зі  статтею 344 ГПК України  судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
Отже, відшкодування судових витрат має відбуватись на будь-якій стадії судового провадження, зокрема і на стадії судового контролю за виконанням судових рішень.
Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 у справі № 921/357/20, до закінчення розгляду якої було зупинено розгляд заяви ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на Відділ ДВС судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 14/161-09.
У частині 3  статті 123 ГПК України  унормовано, що до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1 - 3  статті 126 ГПК України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із частиною 4  статті 126 ГПК України  розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)    часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4  статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №     903/390/18, від 21.01.2020 у справі №    916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №     914/1002/19).
У разі недотримання вимог частини 4  статті 126 ГПК України  суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6  статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частини 5  статті 126 ГПК України  зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання, на її думку, вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Стаття 129 ГПК України  регламентує розподіл судових витрат (як судового збору, так і інших витрат), визначаючи загальне правило, згідно з яким інші (крім судового збору) судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони справи (позивача та відповідача) залежно від результатів розгляду позовних вимог за вирішенням спору по суті.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4  статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.12.2024 у справі № 921/357/20, до якої зупинялося касаційне провадження у цій справі (№ 14/161-09), зазначила, що положення статей  126,  129 ГПК України  є універсальними у правовідносинах при вирішенні питання про розподіл витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги адвоката, за результатами розгляду справи. Тому Велика Палата Верховного Суду зауважила, що положення, зокрема,  статті 129 ГПК України  стосуються всіх стадій процесу, в яких такі витрати можуть виникнути.
Відповідно до частини 5  статті 129 ГПК України  під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Отже, у частині 5 наведеної норми цього  Кодексу  визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від зазначеного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу, та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №    911/1512/13).
Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі  статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі  статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, в рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (пункт 268), від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії чи бездіяльність) обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4  статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9  статті 129 цього Кодексу.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони щодо розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 6 - 7, 9  статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5 - 7, 9  статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (подібна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
Крім того, в постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
За змістом частини 8  статті 129 ГПК України  розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

За результатами розгляду справи, позивачем заявлено до стягнення з ДВС витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500,00 грн за складання та подання скарги на дії ДВС, оскільки адвокатом витрачено 5 год. на її складання (5 год. х 1500,00 грн). 
На підтвердження понесення зазначених витрат позивачем подано до суду: 
- копію договору №28-05-2025/2 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 28.05.2025;
- копію акту прийому-передачі документів від 28.05.2025;
- копію акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 17.06.2025;
- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Грищенко Олександра Миколайовича №3888; 
- копію посвідчення адвоката Грищенко Олександра Миколайовича. 
Як вбачається з матеріалів справи, 28.05.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (Замовник) та адвокатом Грищенком Олександром Миколайовичем (Виконавець) укладено Договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між Замовником ПП «Трансавіатур» та Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, котрі виникли у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 17.09.2019 у справі №927/531/19.
Сторони в п. 3.1. Договору погодили, що вартість виконання передбачених ним Договором комплексу правових послуг та робіт визначається в актах здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) щодо надання адвокатських послуг, виходячи із того, що вартість однієї години роботи Виконавця складає 1 500,00 грн. 
28.05.2025 між сторонами складено Акт прийому-передачі про прийняття робіт згідно укладеного вище Договору. 
17.06.2025 сторони уклали Акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) за надання послуг у справі №927/531/19 щодо оскарження дій державного виконавця, вартість яких становить 7 500,00 грн.  
Суд першої інстанції, відповідно до положень ст.ст. 126, 129 ГПК України, враховуючи співмірність суми з наданими послугами, кількістю підготовлених процесуальних документів правомірного дійшов висновку про стягнення 7 500,00 грн. 
В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що відсутні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки постанову про заміну сторони виконавчого провадження з ТОВ «Арис-ЮГ» на ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» було винесено до звернення ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» зі скаргою на дії державного виконавця, а тому, на думку скаржника оскаржена додаткова ухвала відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю предмета спору.
В цього приводу колегія суддів зазначає, що сторону у виконавчому провадженні замінено було 19.03.2025, а державним виконавцем винесено постанову про її заміну тільки 26.05.2025. 
Під час розгляду скарги в суді першої інстанції державному виконавцю надавалась можливість щодо подання до суду вмотивованих пояснень з приводу поданої скарги, чим він  не скористався. 
Відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Враховуючи тривале невиконання державним виконавцем покладених на нього обов`язків зі вчинення виконавчих дій щодо заміни сторони у виконавчому провадженні, відповідач змушений був звернутись зі скаргою до суду, яку суд задовольнив. 
На час звернення відповідача із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу ухвала про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Центрального ВДВС у місті Чернігові Східного МРУ Міністерства юстиції щодо фактичної заміни сторони (стягувача) у виконавчому провадженні НОМЕР_2 та зобов`язання його або іншу посадову особу Центрального ВДВС у місті Чернігові Східного МРУ Міністерства юстиції усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) є чинною. Скаржник помилково посилається на положення п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у цьому випадку. 
Отже, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника, що передбачено ст. 344 ГПК України. 
За таких обставин, колегія суддів не вбачає порушень норм процесуального права у діях суду першої інстанції під час винесення оскаржуваного додаткової ухвали місцевого суду. 

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглянувши справу колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.  Оскаржене додаткове рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства. 

Судові витрати

Відповідно до вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта.  

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Додаткову ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 26.06.2025 у справі №927/531/19 залишити без змін.   
Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний текст постанови складено та підписано, - 31.10.2025.  

Головуючий суддя                                                            В.А. Корсак 

Судді                                                                                С.І. Буравльов

                                                                                С.О. Алданова