П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/12272/24 
  Головуючий суддя 1-ої інстанції - Бошкова Ю.М.
  Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.   
15 жовтня 2025 року                                                                                 
                                                                                                                    м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 22.08.2024 за № 023830029655, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи з 15.05.1997 по 02.07.2002 - на посаді водія кондуктора 3-го класу на міських пасажирських перевезеннях у Вінницькому автопідприємстві № 10529; з 25.02.2004 по 26.11.2013 - на посаді водія 3-го класу міських перевезень автобусом ВАТ "Автобусний парк".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 16.11.1988 по 12.06.1989 - на посаді слюсара по ремонту будівельних машин та механізмів у Вінницькому СПМУ-56 тресту Спецсільхозмонтаж та з 31.07.1996 по 28.01.1997 - на посаді водія 2-го класу на автобусі ЛАЗ-697 Обласної філармонії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію з 15.08.2024, з урахуванням п.3 ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1211.20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_1 15.08.2024 звернувся із заявою до органів Пенсійного фонду щодо призначення пенсії на пільгових умовах, як водію міського транспорту.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає/перераховує пенсію, ГУ ПФУ в Кіровоградській області.
За результатами розгляду документів доданих до заяви ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийняло рішення № 023830029655 від 22.08.2024, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2, у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи, оскільки позивачем не надано довідку згідно додатку № 5.
Також зазначено, що за результатами розгляду документів до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності: з 16.11.1988 по 12.06.1989, оскільки є невідповідність в даті наказу на звільнення; з 31.07.1996 по 28.01.1997, оскільки печатка не придатна для сприйняття її змісту.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням № 023830029655 від 22.08.2024, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно із частиною першою статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За змістом пункту 8 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу:
для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (надалі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У силу пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Згідно норм пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Аналіз викладених правових норм свідчить про те, що Законом №1058-IV передбачено право на пенсію на пільгових умовах водіїв міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, а саме: після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років (пункт 8 частини статті 114).
Предметом спору у цій справі є рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 22.08.2024 № 023830029655, яким відмовлено позивачу в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу згідно поданих заявником документів.
При цьому, не зараховано до пільгового стажу періоди роботи на посаді водія міського транспорту, із зазначенням про те, що право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до абз.1 п.2 ч.2 ст.114 Закону, з урахуванням наявних документів, не має, оскільки відсутня довідка згідно додатку № 5.
Оцінюючи мотиви, покладені відповідачем в основу спірного рішення, суд враховує наступне.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 та від 25.04.2019 у справі №593/283/17.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 виданої 31.09.1984, ОСОБА_1 працював:
- з 15.05.1997 по 02.07.2002 на посаді водія-кондуктора 3 класу на міських пасажирських перевезеннях у Вінницькому автопідприємстві № 10529.
Згідно записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 працював:
- з 25.02.2004 по 26.11.2013 на посаді водія 3 класу на міських перевезеннях автобусом у Вінницькому відкритому акціонерному товаристві "Автобусний парк".
Таким чином, у трудових книжках позивача містяться записи щодо його роботи водієм автобусу на міських перевезеннях у Вінницькому автопідприємстві № 10529 та Вінницькому відкритому акціонерному товаристві "Автобусний парк", при цьому, суд наголошує, що додаткових умов для зарахування пільгового стажу, крім факту роботи водієм міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв), пункт 8 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV не визначає.
У спірному рішенні відповідачем не обґрунтовано причини недостатності записів трудової книжки позивача для врахування пільгового стажу, натомість зроблено висновок про відсутність пільгового стажу з огляду на відсутність довідки згідно додатку № 5.
У свою чергу, пунктом 20 Порядку № 637, яким визначено особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників, в тому числі тих, які мають право на пенсію на пільгових умовах, передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Враховуючи викладене, необхідність подання уточнюючої довідки підприємства або його правонаступника, а за відсутності правонаступника - рішення Комісії про підтвердження стажу роботи, виникає лише у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.
Зважаючи на те, що у спірному рішенні відповідачем не встановлено факт відсутності або недостатності у трудовій книжці позивача відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, посилання на необхідність подання уточнюючої довідки про підтвердження пільгового стажу роботи є безпідставними.
Отже, враховуючи відсутність зауважень від Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо можливості зарахувати періоди роботи з 15.05.1997 по 02.07.2002 та з 25.02.2004 по 26.11.2013 на посаді водія міського пасажирського транспорту, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказаний період трудової діяльності підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 .
Також, надаючи оцінку доводам апелянта щодо правомірності винесення оскаржуваного рішення в частині не зарахування до страхового стажу періодів роботи з 16.11.1988 по 12.06.1989, оскільки наявна невідповідність в даті наказу на звільнення та періоду роботи з 31.07.1996 по 28.01.1997, оскільки печатка підприємства не придатна до сприйняття її змісту, суд апеляційної інстанції зважає на наступне.
Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За приписами ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), пунктом 3 якого визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно із пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).
Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
У відповідності до п.2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 58).
Аналіз вищезазначених положень дає суду підстави для висновку, що обов`язок ведення трудових книжок законодавцем покладений на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.
Більше того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Тому, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Між тим, у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , наявні записи за № 12 про прийняття на посаду слюсаря по ремонту будівельних машин та механізмів у Вінницькому СПМУ -56 тресту Спецсільхозмонтаж.
Записом № 14, позивача звільнено зі займаної посади
Відповідно запису № 29, позивача з 30.07.1996 прийнято на посаду водія 2-го класу на автобус ЛАЗ-697 до обласної філармонії.
Записом № 30 від 28.01.1997, позивача звільнено із займаної посади.
Підставою для не зарахування стажу роботи позивача у період з 16.11.1988 по 12.06.1989, оскільки наявна невідповідність в даті наказу на звільнення та періоду роботи з 31.07.1996 по 28.01.1997, оскільки печатка підприємства не придатна до сприйняття її змісту.
Суд зауважує, що зазначені стороною відповідача невідповідності, виявлені в наказі про звільнення, а також неточності у відтиску печатки чи неможливість посадовою особою Пенсійного фонду прочитати печатку підприємства, яка, до того ж, була проставлена ще у 1997 році, не можуть бути підставою для порушення права особи на соціальний захист. Більше того, ці обставини жодним чином не спростовують факту трудової діяльності позивача у вказані періоди, а лише свідчать про недоліки у заповненні трудової книжки з боку підприємства.
Отже, із зазначеного слідує, що стороною відповідача не надано до суду жодних доказів на спростування факту роботи позивача у періоди з 16.11.1988 по 12.06.1989 та з 31.07.1996 по 28.01.1997.
Також, варто зауважити, що недоліки у заповненні трудової книжки, враховуючи відсутність сумніву та спору щодо належності трудової книжки позивачу, наявність інших обов`язкових реквізитів, є формальним та таким, що не спричиняє втрату юридичної сили всього документу.
Тому на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про зарахування стажу) за формальні недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.
Так Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Крім цього Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.
Отже, враховуючи зазначені висновки, суд зазначає, що період з 16.11.1988 по 12.06.1989 на посаді слюсаря по ремонту будівельних машин та механізмів у Вінницькому СПМУ-56 тресту Спецсільхозмонтаж, підлягає зарахуванню до страхового стажу роботи.
Також підлягає зарахуванню до страхового стажу період роботи з 31.07.1996 по 28.01.1997 на посаді водія 2 класу автобус ЛАЗ-697, обласної філармонії.
Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області про відмову в призначенні пенсії від 22.08.2024 за № 023830029655 не ґрунтується на вимогах законодавства, прийнято без всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, а тому обґрунтовано визнано протиправним та скасовано судом першої інстанції, що не спростовано в ході апеляційного розгляду справи. 
Крім того, судом першої інстанції правильно враховано, що станом на момент звернення із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах - 15.08.2024 року - позивач досяг 55-річного віку та має страховий стаж не менше 30 років. Також за висновками суду у позивача наявний пільговий стаж, який перевищує 14 років. 
У зв`язку з цим порушене право позивача належним чином відновлене у спосіб зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області: зарахувати до пільгового стажу роботи позивача періоди роботи з 15.05.1997 по 02.07.2002 та з 25.02.2004 по 26.11.2013 на посаді водія міського пасажирського транспорту та зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 16.11.1988 по 12.06.1989 та з 31.07.1996 по 28.01.1997, відповідно трудової книжки серії НОМЕР_1 .
Як наслідок, позовну вимогу про зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах - з моменту звернення, тобто з 15.08.2024 року також обґрунтовано задоволено судом першої інстанці.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про  задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно із п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.