ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року 
м. Київ
справа № 600/298/25-а
адміністративне провадження № К/990/26952/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2025 року
у справі №600/298/25-а
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області 
про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1.          У січні 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просив:

-          визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо включення до Реєстру судових рішень суми заборгованості пенсії в розмірі 43530,55 грн за період з 07 березня 2019 року по 30 листопада 2022 року, яка розрахована на підставі рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року у справі №600/5396/21-а;

-          зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити ОСОБА_1 виплату по окремій відомості суму заборгованості по пенсії 43530,55 грн, за період з 07 березня 2019 року по 30 листопада 2022 року, яка розрахована на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року у справі №600/5396/21-а;

-          стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 50000,00 грн моральної шкоди.

2.          Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2025 року, відмовлено у відкритті провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 170 КАС України.

3.          Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. Позивач обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, на виконання рішення суду, проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення. Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими статті 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) пов`язують виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Таким чином суди дійшли висновку, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

4.          Не погодившись з рішеннями судів першої і апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат - Владічан Ольга Григорівна, звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду.

5.          На обґрунтування підстави касаційного оскарження скаржник зазначає, що судами першої і апеляційної інстанції порушено положення пункту 2 частини першої статті 170, 382, 383 КАС України.

6.          Вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, у зв`язку тим, що він мав би звертатися до суду в порядку судового контролю за виконанням рішення (статті 382, 383 КАС України), а не шляхом ухвалення нового судового рішення.

7.          Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року у справі №600/5396/21-а містило лише вимогу про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку. Пенсійний фонд це рішення виконав, призначивши пенсію, внаслідок чого виконавче провадження було закінчено.

8.          Скаржник вважає, що, оскільки рішення про зобов`язання відповідача призначити пенсію виконано, і виконавче провадження завершене, позиція судів першої і апеляційної інстанцій про необхідність встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, передбаченого статтями 382, 383 КАС України, є необґрунтованою.

9.          Суди першої і апеляційної інстанцій помилково ототожнили цю справу зі справою Верховного Суду №540/606/20. Однак у справі №540/606/20 позовні вимоги були задоволені в частині призначення та виплати пенсії. Натомість, у справі №600/5396/21-а резолютивна частина рішення містила лише вимогу про призначення пенсії, без згадки про нарахування та виплату грошових коштів.

10.          Саме тому, висновок Верховного Суду у справі №540/606/20, який забороняє зобов`язувати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення нового рішення, не може бути застосований у межах даних правовідносин.

11.          Таким чином, скаржник вважає, що позивачем поданий новий позов про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити виплату нарахованої заборгованості по пенсії у сумі 43530,55 грн за період з 07 березня 2019 року по 30 листопада 2022 року, яка не була ним виконана, хоча й була розрахована на виконання попереднього рішення суду.

12.          Враховуючи викладене, позивач вважає, що обраний ним спосіб захисту відповідає об`єкту порушеного права, і ці вимоги повинні розглядатися в окремому судовому провадженні.

13.          У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2025 року і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

14.          Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 червня 2025 року, визначено склад колегії суддів Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав: суддя-доповідач Берназюк Я.О., судді Чиркін С.М. та Шарапа В.М.

15.          Ухвалою Верховного Суду від 07 липня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2025 року у справі №600/298/25-а.

16.          Електронну копію ухвали Верховного Суду доставлено в електронний кабінет Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області через підсистему Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (далі - ЄСІКС) «Електронний суд» 07 липня 2025 року о 21:06, що підтверджується довідкою Верховного Суду про доставку електронного документа.

17.          Електронну копію ухвали Верховного Суду доставлено в електронний кабінет адвоката Владічан О.Г. через підсистему ЄСІКС «Електронний суд» 07 липня 2025 року о 21:06, що підтверджується довідкою Верховного Суду про доставку електронного документа.

18.          Копію ухвали Верховного Суду від 07 липня 2025 року направлялась ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку за адресою: АДРЕСА_1 , однак не була вручена йому. Поштове відправлення повернулось до Суду із зазначенням причини невручення - «за закінченням терміну зберігання» (трековий номер поштового відправлення 0610266972183)

19.          Ухвалою Верховного Суду від 30 вересня 2025 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами, без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 01 жовтня 2025 року.

20.          При розгляді цієї справи в касаційному порядку, учасниками справи клопотань заявлено не було.

Позиція інших учасників справи

21.          Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з відзивом на касаційну скаргу не зверталося.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій 

22.          Суди попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановили, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року у справі №600/5396/21-а, яке набрало законної сили 06 жовтня 2022 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі - Закон №796-XII) із зменшенням пенсійного віку. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до вимог статті 55 Закону №796-XII, з часу звернення із заявою, тобто з 07 березня 2019 року.

23.           04 листопада 2022 року Чернівецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист в адміністративній справі №600/5396/21-а про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до вимог статті 55 Закону №796-XII, з часу звернення із заявою, тобто з 07 березня 2019 року.

24.          На виконання зазначеного рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області складено розрахунки на доплату (виплату, утримання) пенсії.

25.          Сума доплати пенсії за рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року у справі №600/5396/21-а становить 43530,55 грн. Період, за який здійснюється виплата пенсії на виконання рішення суду - з березня 2019 року по листопад 2022 року.

26.          Представник позивача та позивач зверталися до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявами щодо виплати позивачу суми боргу, розрахованої на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року у справі №600/5396/21-а.

27.          Листами Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 18 січня 2023 року №2400-1706-8/2073, від 14 квітня 2023 року №2400-1706-8/14608, від 08 листопада 2023 року №2400-1702-8/46680 та від 21 січня 2025 року №2400-1706-8/2674, повідомлено представника позивача та позивача про те, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року у справі №600/5396/21-а (набрало законної сили 06 жовтня 2022 року), ОСОБА_1 призначено пенсію з 07 березня 2019 року в розмірі 1497,00 грн. Сума боргу за період з 07 березня 2019 року по 30 листопада 2022 року складає 43530,55 грн, яку включено до Реєстру судових рішень щодо обліку заборгованості по невиплачених пенсіях за судовими рішеннями (далі - Реєстр).

28.          Вважаючи протиправними дії відповідача щодо невиплати заборгованості по виплаті пенсії, нарахованої на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року у справі №600/5396/21-а, у розмірі 43530,55 грн, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка висновків суду апеляційної інстанції і доводів учасників справи

29.          Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи та норми чинного законодавства, вважає, що ухвала Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року та постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2025 року підлягають скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, з огляду на таке.

30.          Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

31.          Згідно з частиною першою статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

32.          Отже, захисту підлягає порушене право.

33.          Стаття 382 КАС України передбачає механізм судового контролю, який полягає у тому, що особа, яка вважає, що її права чи інтереси порушуються рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень при виконанні судового рішення, може звернутися до суду, який ухвалив це рішення. Суд у такому випадку здійснює контрольні функції, перевіряючи, чи належно та у повному обсязі виконано судове рішення, і може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити дії, спрямовані на реальне виконання.

34.          Стаття 383 КАС України передбачає спеціальний механізм судового контролю, надаючи позивачу, на користь якого ухвалено рішення суду, право подати заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням. Цей механізм спрямований на забезпечення ефективного виконання судових рішень і є оперативним способом захисту прав, вже підтверджених судом.

35.          Суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 170 КАС України, виходили з того, що спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом (рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року у справі №600/5396/21-а) та перейшли до стадії виконання судового рішення. На думку судів, обраний позивачем спосіб захисту шляхом подання нового позову про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, пов`язані з виконанням попереднього рішення, не відповідає належному способу захисту, який у даному випадку передбачений статтями 382, 383 КАС України (судовий контроль за виконанням судового рішення).

36.          Колегія суддів Верховного Суду не може погодитися з такими висновками судів першої і апеляційної інстанцій, оскільки вони ґрунтуються на помилковому ототожненні предмета даного спору з питаннями, що належать до сфери судового контролю за виконанням раніше ухваленого рішення. 

37.          Принципове розмежування полягає в тому, що судовий контроль за виконанням судового рішення, передбачений положеннями статей 382, 383 КАС України, стосується забезпечення реалізації вже визначених судом прав та обов`язків у межах існуючого рішення. Натомість, підставою для нового позову є виникнення нових правовідносин, коли суб`єкт владних повноважень допускає бездіяльність, приймає нові рішення або вчиняє нові дії (навіть якщо вони формально пов`язані з виконанням попереднього рішення), які стосуються інших періодів, ґрунтуються на нових фактичних обставинах чи нормативно-правових актах, та, на думку особи, знову порушують її права чи законні інтереси.

38.          Водночас, існування спеціального порядку судового контролю за виконанням судових рішень, передбаченого статтями 382, 383 КАС України, не позбавляє особу права на звернення до суду з новим адміністративним позовом, якщо дії чи рішення суб`єкта владних повноважень, хоч і вчинені в контексті виконання попереднього рішення, за своєю суттю виходять за межі простого механізму його виконання, стосуються нових правових підстав, нових обставин та створюють нові юридичні наслідки для особи, які, на її думку, порушують її права. Позовне провадження у таких випадках є належним та процесуально допустимим способом захисту і не суперечить суті інституту судового контролю, який має вужчу спрямованість - на забезпечення реалізації вже винесеного судового акту в тій частині, в якій права та обов`язки сторін були чітко визначені.

39.          У даному випадку касаційний перегляд зводиться до з`ясування таких питань:

-          чи була підстава відмовити у відкритті провадження за пунктом 2 частини першої статті 170 КАС (тотожність спору в розумінні: ті самі сторони - той самий предмет - ті самі підстави);

-          чи правильно суди ототожнили заявлені вимоги зі способом судового контролю, передбаченого положеннями статей 382, 383 КАС України, відмовивши позивачу у самостійному позові;

-          чи забезпечили суди ефективний доступ до правосуддя, що гарантований положеннями статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, коли визнали достатнім формальне виконання без можливості оскаржити невиплату заборгованості як самостійне порушення.

40.          Тотожність спору передбачає ідентичність трьох елементів: сторін, предмета та підстав позову. У справі №600/5396/21-а предмет судового розгляду стосувався визнання неправомірними дій щодо відмови в призначенні пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку з часу звернення, тобто з 07 березня 2019 року. Разом з тим у справі №600/298/25-а предмет судового розгляду стосується визнання протиправними дій щодо включення сум заборгованості лише до Реєстру без їх фактичної виплати, зобов`язання відповідача виплатити конкретну нараховану суму 43530,55 грн та відшкодування моральної шкоди. Підстави позову також відрізняються: відмова у призначенні пенсії (справа №600/5396/21-а); невиконання рішення суду (№600/298/25-а).

41.          Здійснивши співставлення підстав і предмету спору у справі №600/5396/21-а та підстав і предмету спору у справі №600/298/25-а, колегія суддів дійшла висновку про відсутність тотожності предмета і підстав позову.

42.          Таким чином суди першої і апеляційної інстанцій, застосовуючи юридичний принцип res judicata (остаточне рішення суду, яке набрало законної сили, є остаточним і обов`язковим для сторін, і це рішення не може бути переглянуте з метою повторного слухання справи та винесення нового рішення), не проаналізували критерії тотожності та фактично підмінили їх міркуванням про існування пов`язаного раніше рішення. Сам факт наявності попереднього рішення між тими самими сторонами не може виключати вірогідність виникнення нових вимог, що виникли після його ухвалення й стосуються іншого об`єкта порушення (виплата/невиплата).

43.          Суди також вважали, що позивач мав звертатися із заявою про встановлення судового контролю за виконання рішення суду у справі №600/5396/21-а, пославшись на правовий підхід, що не можна змусити виконувати попереднє рішення шляхом ухвалення нового рішення.

44.          В даному конкретному випадку колегія суддів вважає такий підхід надто формалізованим та таким, що не відповідає суті заявлених вимог.

45.          Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року у справі №600/5396/21-а не містило прямої резолюції про виплату всієї заборгованості, оскільки цим рішенням встановлено лише обов`язок призначити пенсію з певної дати.

46.          Виконавче провадження №70325200 щодо виконання рішення у справі №600/5396/21-а було закінчено 13 грудня 2022 року на підставі відповіді боржника №2400-0802-5/39638 від 22 листопада 2022 року, що свідчить про фактичне виконання рішення (в частині призначення пенсії). Однак саме невиплата нарахованої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області заборгованості у розмірі 43530,55 грн і є новим, самостійним порушенням, яке підлягає оскарженню в судовому порядку на підставі статті 5 КАС України.

47.          Варто зазначити, що вказівка на застосування механізму судового контролю, передбаченого положеннями статей 382, 383 КАС України може вважатися обґрунтованою у ситуації, коли триває чи оскаржується сам процес виконання тієї дії, яку приписано у рішенні. У випадку ж після формального виконання судового рішення, тобто, в даному випадку, призначення пенсії за віком, виникає окрема дія/бездіяльність, що полягає у відмові у виплаті вже нарахованої суми боргу, що вважається іншим об`єктом спірних відносин, який може і має розглядатися в самостійному позові.

48.          Ототожнення такого позову з повторним зобов`язанням виконати попереднє судове рішення спотворює зміст вимог позивача та позбавляє ефективного способу захисту порушеного права.

49.          Суди попередніх інстанцій, посилаючись на те, що спірні правовідносини перейшли до стадії виконання судового рішення, не врахували повною мірою позицію позивача, що виконання одного судового рішення може породжувати нові рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які також можуть бути протиправними та підлягати окремому судовому оскарженню, якщо вони виходять за межі визначеного законодавством механізму виконання вже встановлених судом зобов`язань.

50.          Верховний Суд наголошує, що правовий підхід про те, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового рішення, не підлягає формальному застосуванню до ситуації, коли новий позов спрямований не на повторне зобов`язання виконати попереднє рішення як таке, а на захист іншого права, що виникло після його виконання у частині щодо призначення, тобто права на реальне отримання визнаної та нарахованої заборгованості (43530,55 грн). Це є інші правовідносини, з іншим предметом спору та самостійною підставою позову.

51.          Суди, відмовивши у відкритті провадження, фактично позбавили позивача вирішити питання про фактичну виплату 43530,55 грн, попри офіційне визнання цієї суми Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та включення її до Реєстру.

52.          Такий формальний підхід до виконання рішення суду про призначення пенсії не захищає належним чином права людини, оскільки вона не отримує належних їй виплат. Право на суд - це не лише можливість отримати рішення, а й реальне поновлення порушеного права, у тому числі через самостійне оскарження протиправних дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

53.          Колегія суддів також вважає правову позицію Верховного Суду у справі №540/606/20 такою, що не підлягає застосуванню у межах даних правовідносин, оскільки у справі №540/606/20 Суд виходив з того, що не можна новим позовом зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконати судове рішення, але в цій справі позивач звернувся не за повторним виконанням рішення у справі №600/5396/21-а, а з вимогою про стягнення заборгованості, яка виникла після виконання цього рішення суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

54.          З огляду на викладене, Верховний Суд доходить висновку, що суди першої і апеляційної інстанцій дійшли передчасного висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 170 КАС України. Судам належало ретельніше дослідити зміст позовних вимог, розмежувати їх від питань, що стосуються виключно механізму судового контролю за виконанням попереднього рішення, та надати оцінку кожній з позовних вимог по суті, а не відмовляти у відкритті провадження у справі.

55.          Відповідно до частини першої статті 353 КАС України, підставою для скасування ухвал судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

56.          Враховуючи, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми процесуального права (пункт 2 частини першої статті 170 КАС України), що призвело до помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі та, як наслідок, до нерозгляду справи по суті, ухвала Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року та постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2025 року підлягають скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 345, 353, 355, 356 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2025 року у справі №600/298/25-а скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Я.О. Берназюк

Судді                                                                                                    С.М. Чиркін

                                                                                                    В.М. Шарапа