Справа № 297/1357/25

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2025                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ч.2 ст.204-1 КУпАП за апеляційною скаргою адвоката Лисого В.В., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 травня 2025 року,
                                        В С Т А Н О В И В:
       Постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі шістсот п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11 050 (одинадцять тисяч п`ятдесят) гривень.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
       Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, - 21 квітня 2025 року близько 16:30 год. прикордонним нарядом «Контрольний пост» на напрямку 187 прикордонного знаку на околиці н.п. Яноші (територія Великобийганської територіальної громади Берегівського району Закарпатської області), в межах контрольованого прикордонного району на відстані близько 18 500 метрів від державного кордону, було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1  при здійсненні спроби незаконного перетину державного кордону з України в Угорщину поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон в складі групи осіб.
       Своїми діями громадянин України  ОСОБА_1  порушив вимоги статті 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Лисий В.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що ОСОБА_1  17 квітня 2025 року разом із своєю знайомою ОСОБА_2 на належному їй автомобілі виїхали із м. Дніпро до с. Поляна, Мукачівського району Закарпатської області. Мета поїздки - відпочинок в приватному котеджі «Едельвейс», власник ФОП ОСОБА_3 . Місце знаходження котеджу «Едельвейс»: Закарпатська область Мукачівський район. Зазначений відпочинок було заплановано заздалегідь з 18.04.2025 р по 22.04.2025року, спільно із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Зранку 18.04.2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зустріли ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на залізничному вокзалі м. Львів, куди вони приїхали потягом «Одеса-Львів». 18.04.2025 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заселилися в зазначений вище котедж. Виїзд було заплановано на 22.04.2025 року.Довідку ФОП ОСОБА_3 про перебування зазначених осіб в приватному котеджі «Едельвейс» додано до апеляційної скарги. 21.04.2025 року після 12.00. год ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 поїхали на автомобілі до оздоровчого - рекреаційного комплексу "Косино" в селище Косонь Мукачівського району Закарпатської області. Близько 13.00 год. 21.04.2025 р. між населеними пунктами Гать та Яноші автомобіль був зупинений працівниками державної прикордонної служби України. Після перевірки документів та отримання пояснень, що зазначені особи перебувають на відпочинку та направляються в сел. Косонь до ОРК «Косино», працівники державної прикордонної служби безпідставно звинуватили ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в спробі здійснення незаконного перетину державного кордону України.
Стверджує, що інформація, яка зазначена в протоколі не відповідає дійсності, оскільки  ОСОБА_1  фізично не міг здійснити спробу перетину державного кордону поза пунктами пропуску через державний кордон перебуваючи за 18,5 км. від кордону. Вважає, що в діях  ОСОБА_1  відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, так як перебування його в контрольованому прикордонному районі без надання належних та допустимих доказів, не може свідчити про те, що він намагався перетнути державний кордон.
В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Лисий В.В. не з`явилися, хоча належним чином були повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Лисий В.В., відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч. 1-3 ст. 7 КУпАП).
Адміністративнавідповідальність за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП настає за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).
Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про Державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.
Згідно ст. 12 вказаного Закону, пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.
Досліджуючи матеріали справи в апеляційному порядку, суд вважає наявні в матеріалах справи докази недостатніми для обґрунтування вини ОСОБА_1 за критерієм «поза розумним сумнівом».
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 21 квітня 2025 року близько 16:30 год. прикордонним нарядом «Контрольний пост» на напрямку 187 прикордонного знаку на околиці н.п. Яноші (територія Великобийганської територіальної громади Берегівського району Закарпатської області), в межах контрольованого прикордонного району на відстані близько 18 500 метрів від державного кордону, було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1  при здійсненні спроби незаконного перетину державного кордону з України в Угорщину поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон в складі групи осіб.
Вважаючи винуватість ОСОБА_1 за ч.2 ст.204-1 КУпАП доведеною, суд зіслався на протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №288617 від 21 квітня 2025 року, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 21.04.2025 року, протоколом про адміністративне затримання від 21.04.2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 та іншими матеріалами справи.
Апеляційний суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути достатнім доказом для висновку про винуватість особи, якщо не підтверджений іншими доказами, а протокол про адміністративне затримання є лише документом, що фіксує процесуальну дію.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №288617 від 21 квітня 2025 рокувбачається, що ОСОБА_1 виялений та затриманий на околиці н.п. Яноші (територія Великобийганської територіальної громади Берегівського району Закарпатської області), в межах контрольованого прикордонного району на відстані близько 18 500 метрів від державного кордону.
Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що ні схеми правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, місця розташування відділу прикордонної служби, маршрут руху порушника та лінію державного кордону, а також фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на причетність та умисел ОСОБА_1 на перетин кордону в такий спосіб, яке ставиться йому у провину, суду не надано.
Разом з тим, приймаючи рішення, районний суд залишив поза увагою, що із протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи не вбачається, якими саме діями ОСОБА_1  вчинив незаконну спробу перетину державного кордону,та відсутні відомості, що місце, де було його затримано не є дозволеним для перебування людей. 
Наявні в матеріалах адміністративної справи документи не спростовують і не підтверджують того, що у протоколі про адміністративне правопорушення і постанові суду з`ясовано об`єктивну та суб`єктивну сторони цього правопорушення.
Варто зазначити, що ОСОБА_1 затриманий у світлий час доби у межах АДРЕСА_1  (територія Великобийганської територіальної громади Берегівського району Закарпатської області), в межах контрольованого прикордонного району на відстані близько 18 500 метрів від державного кордону, надав пояснення, які не спростовано, а саме по собі перебування особи у межах контрольованого прикордонного району на відстані близько 18 500 метрів від державного кордону не свідчить про наявність даного правопорушення.
За таких обставин перебування особи у межах контрольованого прикордонного району на відстані близько 18 500 метрів від державного кордону, жодним чином не вказує на його умисел та намір незаконно перетнути кордон, та не є підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Виходячи з вищезазначеного, слід дійти висновку, що органом, що склав протокол не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, зазначені висновки судді суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП за обставин, викладених у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, належним чином не умотивовані та не ґрунтуються на законі.
Жоден з перерахованих у постанові судді доказів не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, наявності у нього умислу на перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України.
Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Дослідивши ретельно наявні матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що належних доказів того, що ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетину кордону спільно з громадянином ОСОБА_4 , посадовими особами ДПСУ не було надано і у матеріалах справи не містяться.
Отже, ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винним у порушенні правил перетину державного кордону України в судовому засіданні встановлено не було. При цьому всі можливості для усунення сумнівів вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє дійти висновку про законність, обґрунтованість та умотивованість судового рішення з наведених вище підстав, у зв`язку з чим постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката Лисого В.В. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, - скасувати.
Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага