ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року	Львів	Справа № 460/11465/24 пров. № А/857/34917/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Гуляка В.В.	
 	Ільчишин Н.В.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року у справі № 460/11465/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

місце ухвалення судового рішення  	м. Рівне	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження 	
суддя у І інстанції	Максимчук О.О.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначено	

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
У вересні 2024 року до Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – відповідач)  у якій позивачка просила суд:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незастосування при перерахунку пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2017-2019 роки;
зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачці пенсію за віком з 09.08.2024 на умовах і в порядку, передбаченому частиною 2  статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2017-2019 роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, з виплатою різниці між фактично отриманою та призначеною пенсією.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року у справі № 460/11465/24 в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивачка звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачка зазначає, що судове рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На підтвердження доводів апеляційної скарги позивачка зазначає те, що судом першої інстанції не враховано, що якщо мало місце призначення пенсії за іншим законом, має враховуватися показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення пенсії за віком.
Тому враховуючи ту обставину, що позивачці вперше призначена пенсія за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до  Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії ніж Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому, на думку позивачки, при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три роки, що передують року призначення пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4  статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений  шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду. 
Про розгляд апеляційної  скарги  позивач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що статтею 55 Закону України № 796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі – Закон № 796-ХІІ)   для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови для призначення пенсії за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку. Пенсія за віком на пільгових умовах призначається та виплачується у порядку та на умовах, що визначені  Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV).
Враховуючи те, що заява позивачки до відповідача стосувалась призначення того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже була їй призначена, то пенсія не може бути призначена повторно на підставі положень  статті 40 Закону №1058-IV  із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017-2019 роки.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачка перебуває на обліку у відповідача з 02.10.2009, отримує пенсію за віком відповідно до  статті 55 Закону № 796-ХІІ.
Після досягнення 60-річного віку та у зв`язку зі звільненням з роботи позивачка 03.09.2020 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до  Закону № 1058-IV у зв`язку з досягненням пенсійного віку,  із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2017-2019 роки.
Відповідач на підставі рішення № 956180119651 від 04.09.2020 провів перерахунок пенсії позивача у зв`язку  із звільненням.
09.08.2024 позивачка звернулася із заявою до відповідача, в якій просила здійснити перерахунок пенсії з 04.09.2020 на умовах і в порядку передбаченому частиною 2  статті 40 Закону № 1058-IV,  із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2017-2019 роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком починаючи з 04.09.2020.
Листом від 06.09.2024 № 10533-9634/М-02/8-1700/24 відповідач повідомив позивачку, що підстав для застосування положень частини другої  статті 40 Закону № 1058-IV  (тобто врахування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за переведенням на пенсію за віком) при проведенні перерахунку пенсії у зв`язку зі звільненням з роботи немає, оскільки, це питання вирішується при призначенні пенсії вперше або при переведенні на інший вид пенсії, однак, не при перерахунку пенсії. 
Не погодившись із відмовою відповідача застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017-2019 роки  позивачка звернулася до суду із цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:
1) пенсія за віком;
2) пенсія по інвалідності;
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За приписами частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Згідно з частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
З аналізу зазначених вище норм законодавства видно, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.
Апеляційний суд встановив, що позивач з 02.10.2009 отримує пенсію за віком, зі зниженням пенсійного віку, призначену на пільгових умовах, відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.
03.09.2020, у зв`язку з досягненням пенсійного віку, позивачка звернулася до відповідача зі заявою, в якій просила призначити пенсію за віком, передбачену  ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2017-2019 роки, відповідно до положень  ст. 40 цього Закону.
Відповідач, при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії за віком, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зазначив, що підстави для переведення позивачки на пенсію за віком, відповідно до  ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2017-2019 роки відсутні, оскільки позивачка отримує пенсію за віком, яка призначена зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону № 796-ХІІ.
Отже позивачка має намір, фактично, провести перерахунок пенсії за віком, оскільки перебуває на пенсії за віком, відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, яка призначена позивачці на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, тобто швидше встановленого загального пенсійного віку для жінок.
Тому, відповідач правомірно відмовив позивачці у переведенні на пенсію за віком відповідно до   Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,  оскільки, позивачка перебуває на пенсії за віком, хоча й за іншим Законом. 
З цього слідує, що підстави для застосування іншого показника середньої заробітної плати відсутні.
У постанові від 28 січня 2025 року у справі № 300/7637/23 Верховний Суд зауважив, що особа якій вже призначено пенсію        за віком        на пільгових умовах,  не має права на повторне призначення того самого виду пенсії        за віком        на загальних підставах  (після досягнення пенсійного віку) відповідно до Закону № 1058-ІV        із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове  рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у  цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат  у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
                                                   П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року у справі № 460/11465/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	В. В. Гуляк