ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

           13 листопада 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/31799/24	

Головуючий суддя І інстанції – Ніколайчук С.В.

          Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Іванова С.М. (доповідач),
                              суддів:  Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу       ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 в адміністративній справі №160/31799/24 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління ДПС у м. Києві, в якому просив:
- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 05 серпня 2024 року № 0498960708.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1  було відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним, оскільки ОСОБА_1 скористався своїм правом на надання документів, надав їх у приміщенні магазину 14.06.2024, додатково 14.06.2024 надіслав відповідні документи під час перевірки на адресу ГУ ДПС у м. Києві, а також 21.06.2024 надав у приміщенні магазину.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 - позивач, РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Позивач  здійснює підприємницьку діяльність на підставі запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 2010350010002150929, що підтверджується відповідною випискою із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Працівниками ГУ ДПС в м. Києві, на підставі наказу на проведення фактичної перевірки від 21.06.2024 №71118-п та направлень на проведення перевірки від 13.06.2024 №13652/26-15-07-07-02, №13651/26-15-07-07-01 та №№13653/26-15-07-07-01 проведено фактичну перевірку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 , в якій здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
За результатами фактичної перевірки складено акт від 24.06.2025 № 71118/26/15/07/3633007312.
Перевіркою встановлено порушення п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями), а саме: не ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. 
До перевірки надано акт передачі товарів до договору комісії №ФА-29-04-24- БН від 29.04.2024, однак, на думку податкового органу, до перевірки не надано первинних документів щодо отримання (походження) товару в зазначеному магазині, електронну або паперову форму обліку товарних запасів, до перевірки не надано вартість необлікованих в установленому порядку товарів, які знаходяться в реалізації без надання первинних документів на суму 329909,60 грн.
Головне управління ДПС у Дніпропетровській області  надіслало на адресу ФОП ОСОБА_1  податкове повідомлення рішення від 05.08.2024 року № 0498960708 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штраф) у сумі 329  909,60 грн.
Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням позивач подав скаргу, за результатом розгляду якої ДПС України залишено без змін податкове-повідомлення рішення  від 05.08.2024 № 0498960708, а скаргу – без задоволення.
Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 05 серпня 2024 року № 0498960708 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 329 909,60 грн., позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів правомірність податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від  05 серпня 2024 року № 0498960708 про застосування відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 329 909,60 грн. Зауважено, що на час проведення фактичної перевірки суб`єктом господарювання не було надано саме первинних документів (в розумінні Порядку №496), які підтверджують походження товару, зокрема: опису залишку товарів на початок обліку, накладних, транспортних документів, митних декларацій, актів закупки, фіскальних чеків, товарних чеків, інших документів, що дозволяють встановити джерело походження товару та містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг на час виникнення спірних правовідносин визначались Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі – Закон № 265/95-ВР), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Відповідно пункту 12 статті 3 Закону №265 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівкові формі та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (надання послуг), а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції   зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.
При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Згідно з пунктом 177.10 статті 177, абзацу а) пункту 178.6 статті 178 Податкового кодексу України фізичні особи – підприємці та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет. Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. 
Порядком ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб – підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2021 року №496 (далі – Порядок №496) визначені правила ведення обліку товарних запасів та поширюються на фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП.
У пункті 2 розділу І Порядку №496 наведені значення термінів, що вживаються у ньому, зокрема: місце продажу (господарський об`єкт) - стаціонарний або будь який пересувний об`єкт, у тому числі транспортний засіб, частина пересувного чи стаціонарного об`єкта, у тому числі транспортного засобу, де здійснюються розрахункові операції під час продажу товарів (надання послуг); 
місце зберігання - стаціонарний або будь який пересувний об`єкт, у тому числі транспортний засіб, Частина пересувного чи стаціонарного об`єкта, у тому числі транспортного засобу, земельна ділянка, де зберігаються товарні запаси, що належать ФОП;
товарні запаси - сукупність товарів, що утримуються ФОП для подальшого продажу (надання послуги).
Згідно з пунктом 1 розділу II Порядку №496 облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку. 
ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку. Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.
Законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатися оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей.
Як видно з матеріалів справи, підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення були висновки відповідача про те, що позивачем не здійснюється  ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, оскільки для перевірки не надано первинних документів щодо отримання (походження) товару в зазначеному магазині, електронну або паперову форму обліку товарних запасів, до перевірки не надано вартість необлікованих в установленому порядку товарів, які знаходяться в реалізації без надання первинних документів на суму 329909.60 грн.
Між тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що під час проведення перевірки уповноваженим представникам податкового органу були надані відповідні первинні документи, а саме:  договір комісії  від 29.04.2024 № ФА-29-04-24-БН; акт приймання-передачі товарів від 01.06.2024 до договору комісії; акт приймання-передачі товарів від 10.06.2024 до договору комісії.
Так, надані контролюючому органу під час проведення фактичної перевірки документи (договір комісії та акти приймання-передачі товарів) містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару, дати проведення операції (передання товарів, зазначених в акті приймання-передачі товарів до договору комісії), найменування, кількість та вартість товару, а також найменування, кількість та вартість кожної окремої одиниці товару, тобто надані позивачем під час проведення фактичної перевірки документи повною мірою ідентифікують постачальника та отримувача товару, дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару та мають всі ознаки первинних, які передбачені Порядком № 496. 
Контролюючим органом жодних зауважень щодо змісту та форми цих документів в акті перевірки не вказано.
Акт фактичної перевірки не містить жодних зауважень стосовно правильності заповнення позивачем форми ведення обліку товарних запасів.
Отже, надані позивачем контролюючому органу під час фактичної перевірки документи є належними документами, які підтверджують облік та походження товарів за місцем їх реалізації. 
Аналізуючи належність вказаних документів, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що Верховний Суд у постанові від 18 червня 2025 року у справі № 280/2502/24 дійшов висновку про правомірність ведення ФОП обліку товарів лише на підставі договору комісії та актів приймання-передачі. 
Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що підставою для застосування штрафних санкцій в контексті пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР за порушення, передбачене статтею 20 Закону № 265/95-ВР, є  встановлення факту наявності товарів в місцях їх реалізації та/або зберігання, які не обліковані у встановленому порядку, тобто виявлення товарів у надлишку (перевищення кількості товару в наявності над облікованим товаром).
При цьому застосування вказаної санкції можливе до суб`єкта, яким не обліковано, але реалізовано товар, не проведено розрахунки через реєстратор розрахункових операції, та/або не надано під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Враховуючи доведеність факту ведення позивачем обліку товарних запасів через надання форми ведення обліку товарних запасів, договору комісії, актів прийому-передачі товарів на комісію, які стосуються саме товару, який перебував на реалізації у господарській одиниці, колегія суддів приходить до висновку про відсутність факту реалізації товарів, які необліковані у встановленому порядку, та відповідно, підтвердження ведення обліку товарних запасів за місцем їх зберігання/реалізації в установленому порядку.
Отже, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що застосування до позивача штрафних санкцій за порушення пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР в частині не ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації є безпідставним, що свідчить про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення та необхідності його скасування.
Таким чином, проаналізувавши обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає  задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 в адміністративній справі №160/31799/24 – скасувати та прийняти нову постанову.
Адміністративний позов   ОСОБА_1 – задовольнити.
Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 05 серпня 2024 року № 0498960708.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 2639.28 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 3958.92 грн.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва