ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року 
м. Київ
справа №500/4485/24
адміністративне провадження № К/990/13141/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Білак М.В., Мельник-Томенко Ж.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року (суддя Осташа А. В.)та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2025 року (головуючого судді Шинкар Т. І., судді Іщук Л. П., Онишкевич Т. В.) у справі №  500/4485/24 за позовом Приватного підприємства «Тарко-Транс» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. У липні 2024 року Приватне підприємство «Тарко-Транс» (далі - позивач, ПП «Тарко-Транс») звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 028341 від 26 березня 2024 року в розмірі 34 000,00 грн.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, винесена з порушенням чинного законодавства та підлягає скасуванню. Оскільки за порушення, яке встановлено актом перевірки від               01 лютого 2024 року № АР007376, на думку позивача, передбачена відповідальність абзацом 11 частини першої статті 60 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-ІІІ), а не абзацом 6 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 серпня  2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2025 року, позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 028341 від 26 лютого 2024 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в користь ПП «Тарко-Транс» понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3028,00 грн та частину понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9 000,00 грн.
4. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що відповідачем безпідставно застосовано до позивача відповідальність, передбачену абзацом 6 частини першої статті 60 Закону № 2344-III - за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (34 000 грн), водночас факту відсутності у водія документів, передбачених частиною 3 статті 53 Закону № 2344-ІІІ, не встановлено.
5. Суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що оскільки транспортний засіб був обладнаний цифровим тахографом, а встановлене порушення фактично полягало у відсутності у водія роздруківки з даними такого цифрового тахографа на паперовому носії щодо роботи та відпочинку водія за період з 26 січня 2024 року по 05 год 25 хв 01 лютого 2024 року на паперовому носії, а отже, висновок суду першої інстанції про те, що зазначене порушення тягне за собою відповідальність, визначену абзацом 11 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III, а не абзацом 6 частини першої статті 60 Закону № 2344-III, є правильним.
6. Ураховуючи зазначене суд апеляційної інстанції констатував, що нормами статті 60 Закону № 2344-ІІІ, а саме абзацами 6 та 11 частини першої, передбачено різні види відповідальності: за відсутність документів, передбачених статтею 53 Закону № 2344-ІІІ, та управління транспортними засобами пов`язаних із роботою тахографа, що є різними по своїй суті порушеннями та тягнуть за собою накладення адміністративно-господарських штрафів за окремими пунктами та в різних розмірах.
7. Покликання відповідача на те, що водій ОСОБА_1 не надав реєстраційних листків, режимів праці та відпочинку водія за період з 26 січня 2024 року по 05 год 25 хв 01 лютого 2024 року на паперовому носії, на переконання суду апеляційної інстанції, не створює правових підстав для притягнення позивача до відповідальності саме згідно абзацу 6 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, оскільки вказаною нормою передбачено відповідальність за відсутність відповідних документів (документів, що видані дозвільними, або уповноваженими органами), а не за відсутність тахокарт чи особистих карт водія чи роздруківку даних роботи тахографа, які формуються (наповнюються змістом) водієм за фактом їх використання.
8. Не погоджуючись із рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2025 року, відповідач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в касаційній скарзі вимог
9. На обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначив, що рішення суду першої та апеляційної інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
10. На думку відповідача, суди попередніх інстанцій ухвалили судові рішення всупереч висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 01 жовтня                2024 року в справі № 140/5466/23. Зазначає про подібність правовідносин, які виникли у цій справі та в справі № 140/5466/23, а тому висновки судів попередніх інстанцій про неправильність кваліфікації дій перевізника за абзацом 6 частини першої статті 60 Закону № 2344-III є неправомірними.
11. З урахуванням наведеного вище, відповідач просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 березня             2025 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Позиція інших учасників справи
12. У відзиві на касаційну скаргу представниця позивача зазначила, що висновки судів попередніх інстанцій у цій справі є правильними. Звертає увагу на те, що правовідносини які виникли у цій справі та у справі № 140/5466/23 не є подібними, а тому висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 01 жовтня                2024 року в справі № 140/5466/23 не можуть буди застосованими до цієї справи.
13. У зв`язку з викладеним просить відмовити в задоволенні касаційної скарги, а оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.
Рух касаційної скарги
14. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 25 квітня 2025 року відкрив касаційне провадження у справі №  500/4485/24, а ухвалою від 03 вересня 2025 року справу призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.
Обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій 
15. Як установлено судами попередніх інстанцій, що інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області, при проведенні рейдової перевірки (перевірки на дорозі), 01 лютого 2024 року на а. д. Т0614, 5 км, Житомирська область, перевірено транспортний засіб марки VAN HOOL н. з. НОМЕР_1 , свідоцтво реєстрації т/з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , що належить автомобільному перевізнику ПП «Тарко-Транс».
16. Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснювалася на підставі направлення на рейдову перевірку № 000198 від 29 січня 2024 року та графіка проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області в період з 29 січня 2024 року по 04 лютого 2024 року.
17. За результатами проведення рейдової перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом                    № АР007376 від 01 лютого 2024 року, у якому встановлено порушення статті 53 Закону № 2344-III, за яке передбачена відповідальність статтею 60 Закону № 2344-III, а саме абзац 6 частини першої - виконання резидентом України міжнародних перевезень вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону: відсутня роздруківка на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія ОСОБА_1 за період з 26 січня 2024 року по 05 год 25 хв 01 лютого 2024 року.
18. За результатами розгляду акта № АР007376 від 01 лютого 2024 року, що відбувся 26 березня 2024 року у Відділі державного нагляду (контролю) у Тернопільській області, начальником відділу винесено Постанову № 028341 про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача в сумі                  34 000 грн за порушення вимог статі 53 Закону № 2344-III, відповідальність за яке передбачено абзацом 6 частини першої статті 60 Закону № 2344-III: виконання резидентами України міжнародних перевезень пасажирів без документів визначених статтею 53 цього Закону.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ КАСАЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів першої та апеляційної інстанцій, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
19. Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
20. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
21. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 341 КАС України).
22. У справі, що розглядається, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу  № 028341 від 26 березня 2024 року в розмірі 34 000,00 грн.
23. Касаційне провадження у справі відкрито з огляду на потребу перевірити доводи скаржника, що судом апеляційної інстанції до спірних правовідносин застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування абзацу шостого частини першої статті  60 Закону № 2344-III у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2024 року у справі                  № 140/5466/23.
24. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
25. Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом № 2344-III (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
26. Частиною першою статті 5 Закону № 2344-III визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
27. Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
28. Частиною сьомою статті 6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.
29. Приписами частини чотирнадцятої статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
30. Згідно із частинами сімнадцятої - двадцятої статті 6 Закону № 2344-III рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.
Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.
31. Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 1567).
32. За приписами пункту 14 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
33. Відповідно до пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)  (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
34. Статтею 53 Закону № 2344-III визначено вимоги до організації міжнародних перевезень пасажирів і вантажів.
35. Частиною четвертою статті 53 Закону № 2344-III установлено, що при виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; список пасажирів (при нерегулярних та маятникових перевезеннях); білетно-облікову документацію; схему маршруту.
36. У транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої - тахографи (частина сьома статті 53 Закону № 2344-III).
37. Відповідно до частини восьмої статті 53 Закону № 2344-III водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
38. Автомобільний перевізник повинен серед іншого, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів (частина перша статті 34 Закону № 2344-III).
39. Відповідно до пункту 1.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджений наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24 червня 2010 року (далі - Інструкція № 385), картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі; контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); технічне обслуговування тахографа технічні операції з приведення тахографа у робочий стан відповідно до інструкції його виробника, які включають активацію, зчитування даних цифрового тахографа, періодичні перевірки, ремонт, заміну тахографа або пов`язаного з ним устаткування, адаптацію тахографа до транспортного засобу.
40. Водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів (пункт 3.3 розділу ІІІ Інструкції № 385).
41. Пунктом 3.5 розділу ІІІ Інструкції № 385 встановлено, що перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.
42. Таким чином, автомобільні перевізники мають обов`язок забезпечити, а водії пред`явити особам, які здійснюють контроль за дотриманням законодавства про автомобільний транспорт, документи, на підставі яких здійснюються міжнародні перевезення. Крім того, на водіїв покладається обов`язок допускати до перевірки тахографів посадових осіб відповідача, надавати їм тахокарти, а також у разі, якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздрукувати інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
43. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від                01 жовтня 2024 року у справі № 140/5466/23.
44. Як вже зазначалось вище, вимогами частини 8 статті 53 Закону № 2344-III передбачено, що водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані, зокрема, надавати посадовим особам центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
45.          Обставини у цій справі свідчать, що сторони не заперечують факту обладнання автомобіля, який перевірявся відповідачем саме цифровим тахографом.
46. За результатами проведення рейдової перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом                    № АР007376 від 01 лютого 2024 року, в якому встановлено порушення статті 53 Закону № 2344-III.
47. Отже, під час проведення рейдової перевірки виявлено відсутність роздруківки на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія ОСОБА_1 за період з 26 січня 2024 року по 05 год 25 хв 01 лютого 2024 року.
48. Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт установлена статтею 60 Закону № 2344-III.
49. Стаття 60 Закону № 2344-III визначає, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за:
виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац шостий частини першої);
управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац одинадцятий частини першої).
50. У справі, яка розглядається відповідач притягнув перевізника до відповідальності саме за абзацом шостим частини першої статті 60 Закону № 2344-III, тобто за виконання міжнародних перевезень пасажирів без документів, визначених статтею 53 цього Закону.
51. Колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 01 жовтня        2024 року у справі № 140/5466/23 зробив висновок, що законодавець виклав статтю 53 Закону таким чином, що включив у її зміст на ряду із іншими документами також вимогу роздрукувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв. Тобто, ця вимога - роздруковувати на паперових носіях відповідної інформації з цифрового тахографа також передбачена статтю   53 Закону.
52. Положеннями статті 60 Закону № 2344-III передбачено різні за своїм складом порушення: відсутність документів, передбачених статтею 53 Закону № 2344-III (абзац шостий), та порушення вимог використання тахографа, у тому числі без щоденних даних режимів праці та відпочинку (абзац одинадцятий). У першому випадку порушення за умови його доведеності тягне за собою накладення адміністративно-господарського штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в другому - штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
53. Ураховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що у цій справі контролюючий орган вірно кваліфікував порушення перевізника саме за абзацом шостим частини першої статті 60 Закону № 2344-III, оскільки вимога роздрукувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв чітко визначена саме статтею 53 Закону № 2344-III.
54. Отже, відповідачем правомірно притягнуто позивача до відповідальності за порушення абзацу шостого частини першої статті 60 Закону № 2344-III, а тому відсутні правові підстави для скасування оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
55. Колегія суддів визнає такими що знайшли підтвердження під час касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень доводи скаржника про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права.
56. При цьому, суд касаційної інстанції при вирішенні спірних правовідносин уважає за необхідне урахувати вже сформовані Верховним Судом за подібних правовідносин висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права.
57. У контексті обставин цієї справи, зважаючи на наведені мотиви, Верховний Суд уважає, що ним надано відповідь на всі доводи та вимоги касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, які можуть вплинути на правильне вирішення справи в межах розглянутих судами попередніх інстанцій позовних вимог.
58. Відповідно до частини першої статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею          341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
59. З урахуванням того, що фактичні обставини справи судами попередніх інстанцій встановлено повно, але неправильно застосовано норми матеріального права, а у питанні застосування та тлумачення норм матеріального права Верховний Суд є судом, який має повну юрисдикцію, то Верховний Суд за правилами частини першої статті 351 КАС України вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.
2. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2025 року у справі №  500/4485/24 скасувати.
3. Ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Тарко-Транс» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 028341 від 26 березня 2024 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                            І. В. Желєзний
Судді:                                                                                                М. В. Білак
                                                                                                Ж. М. Мельник-Томенко