УХВАЛА
13 листопада 2025 року 
м. Київ
справа № 307/3601/23
провадження № 61-12825ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника - адвоката Лозана Богдана Васильовича на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 грудня 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , третя особа - Бедевлянська сільська рада Тячівського району Закарпатської області, про витребування майна з чужого незаконного володіння,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування з незаконного володіння нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка складається з кухні та комори, що становить 1/3 частину жилого будинку по АДРЕСА_2 .
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 лютого 2024 року залучено до участі у справі співвідповідача - ОСОБА_1 .
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 грудня 2024 року позов ОСОБА_3 задоволено повністю.
Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з кухні та комори, що становить 1/3 частину жилого будинку по АДРЕСА_2 .
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 грудня 2024 року залишено без змін.
13 жовтня 2025 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просять скасувати рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 грудня 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права..
Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків: уточнення ціни позову, надання документу на підтвердження доплати судового збору з урахуванням вартості спірного майна, підтвердженої належними доказами, уточнення прохальної частини з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції, визначених змістом статті 409 ЦПК України, зазначення реєстраційних номерів облікових карток платника податків заявниць або номер паспорту та відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
Заявниками вимоги ухвали суду касаційної інстанції виконано.
Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.
Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.
У Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року підкреслено необхідність застосування заходів щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають, передусім, подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей. При розгляді можливих заходів щодо судів третьої інстанції державам слід мати на увазі, що справи вже пройшли слухання в двох інших судах.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, сприяти суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.
Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК України також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.
Згідно з наданим заявницями на усунення недоліків касаційної скарги висновком про вартість майна, складеним 29 серпня 2023 року П. П. «Алекс - Хуст», вартість спірного майна - приміщення кухні та комори (кладової) площею 19,0 кв. м, що становить 1/3 частину жилого будинку по АДРЕСА_2 , складає 262 998,00 грн. Таку вартість майна представник заявниць - Лозан Б. В. вказав у клопотанні від 28 жовтня                  2025 року
Таким чином ціна позову у цій справі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року
(250 х 3 028 грн = 757 000 грн).
Отже судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню. Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.
Касаційна скарга не містить прямих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. 
Верховний Суд, взявши до уваги ціну, предмет позову, складність справи, встановлені судами обставини і надану оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявницями доводи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі.
Незгода заявниць з встановленими судами обставинами не свідчить про фундаментальне значення вирішених у цій справі питань для формування єдиної правозастосовчої практики. Також заявницями не доведено, що ця справа має виняткове значення для них та становить значний суспільний інтерес.
Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів, яким було надано належну оцінку судами першої та апеляційної інстанції. 
Таким чином випадків, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягало б касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник - адвокат Лозан Б. В. подали касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, не довели наявності винятків, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити. 
Оскільки Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, то клопотання про зупинення виконання або дії оскаржуваних судових рішень до перегляду справи у касаційному порядку не підлягає вирішенню. 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 
 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника - адвоката Лозана Богдана Васильовича на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 грудня 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , третя особа - Бедевлянська сільська рада Тячівського району Закарпатської області, про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги документи направити особам, які подали касаційну скаргу.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                 Є. В. Синельников

                                                                                                       О. М. Осіян

                                                                                                        В. В. Шипович