ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2025 року
м. Київ
справа № 587/3623/23
провадження № 61-14718св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю «Зернова Сумщина», приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Марченко Інна Володимирівна,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Боруца Тетяна Миколаївна,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро», в інтересах якого діє адвокат Бонтлаб Василь Васильович, на рішення Сумського районного суду Сумської області, в складі судді Гончаренко Л. М., від 25 квітня 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду, в складі колегії суддів: Собини О. І., Філонової Ю. О., Рунова В. Ю., від 29 жовтня 2024 року, 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.           У грудні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю 
«Спектр-Агро» (далі - ТОВ «Спектр-Агро», товариство) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок.
2.           Позов мотивований тим, що між ТОВ «Спектр-Агро» в особі Хуторянського В. П. та товариством з обмеженою відповідальністю «Зернова Сумщина» (далі - ТОВ «Зернова Сумщина») в особі директора 
Шапаренко Є. І. був укладений договір поставки від 07 травня 2021 року 
№ 70/21-С продукції виробничо-технічного призначення. За наслідками погоджених умов договору та укладеними додатковими угодами ТОВ «Зернова Сумщина» було зобов`язане здійснити розрахунок за отриманий товар у сумі 
1 188 452,63 грн у строк до 15 серпня 2022 року. 
3.           З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором, 07 травня 2021 року між ТОВ «Спектр-Агро» та ОСОБА_1 укладений договір поруки № П/70/21-С.
4.           Рішенням Господарського суду Сумської області від 13 лютого 2023 року у справі № 920/939/22 стягнуто з ТОВ «Зернова Сумщина» та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ТОВ «Спектр-Агро» 1 188 452,63 грн основного боргу, 94 555,24 грн відсотків за користування товарним кредитом, 
70 510,30 грн 56 % річних, 31 477,81 грн пені, 109 422,87 грн штрафу та 
24 529,79 грн витрат зі сплати судового збору, а всього - 1 518 948,64 грн. 
5.           Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Боруци Т. М. від 22 вересня 2023 року відкрито виконавче провадження 
№ НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області від 22 березня 2023 року у справі № 920/939/22. На час звернення до суду з цим позовом грошові зобов`язання відповідачів не виконані.
6.           Водночас 11 січня 2023 року між ОСОБА_1 та 
 ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 2 га, місце розташування: Сумська обл., Сумський район, Юнаківська сільська рада, кадастровий номер 5924784600:05:005:1572 з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Також 20 січня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2 га, місце розташування: Сумська обл., Сумський район, Юнаківська сільська рада, кадастровий номер 5924784600:05:001:1359 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. 
7.           Позивач вважає, що ОСОБА_1 , маючи на меті невиконання рішення суду у справі № 920/939/22, вжила заходів щодо відчуження належного їй нерухомого майна у вигляді земельних ділянок шляхом укладення договорів купівлі-продажу. 
8.           На думку позивача, вказані договори є фраудаторними, тобто вчиненими боржником ОСОБА_1 на шкоду кредитору ТОВ «Спектр-Агро», а ціна майна у договорах є значно заниженою. Кошти, отримані за відчуження нерухомого майна ОСОБА_1 , на користь позивача не вносились, заборгованість в межах виконання договірних зобов`язань та в межах справи № 920/939/22 за період із січня 2023 року не сплачена. 
9.           Посилаючись на викладене, ТОВ «Спектр-Агро» просить суд:
-                     визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер 5924784600:05:005:1572) від 11 січня 2023 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Сумської області Марченко І. В. та зареєстрований в реєстрі за № 6;
-                     застосувати наслідки недійсності правочину - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 
66071635 від 11 січня 2023 року, приватний нотаріус Марченко І. В., Сумський міський нотаріальний округ, Сумська область, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності 
від 11 січня 2023 року № 46373260 за ОСОБА_2 на земельну ділянку (кадастровий номер 5924784600:05:005:1572), загальною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, із місцем розташування - Сумська область, Сумський район, Юнаківська сільська рада, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2550862759080, та поновити запис про право власності за ОСОБА_1 ;
-                     визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер 5924784600:05:001:1359) від 20 січня 2023 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Сумської області Марченко І. В. та зареєстрований в реєстрі за № 48;
-                     застосувати наслідки недійсності правочину - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 
66155960 від 20 січня 2023 року, приватний нотаріус Марченко І. В., Сумський міський нотаріальний округ, Сумська область, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності 
від 20 січня 2023 року № 49028722 за ОСОБА_2 на земельну ділянку (кадастровий номер 5924784600:05:001:1359), загальною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, із місцем розташування - Сумська область, Сумський район, Юнаківська сільська рада, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2575237959080, та поновити запис про право власності за ОСОБА_1 .
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
10.        Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 25 квітня 
2024 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду 
від 29 жовтня 2024 року, в задоволенні позову відмовлено.
11.        Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції врахував, що:
- позивачем не надано доказів, які б вказували на неплатоспроможність ОСОБА_1 або ТОВ «Зернова Сумщина» на момент укладення оспорюваних правочинів;
- в момент укладення оспорюваних договорів сторонами було дотримано вимоги статті 203 ЦК України;
- позивачем не доведено, порушення його прав оспорюваними правочинами;
- відсутні докази оскарження дій виконавця в межах виконавчого провадження;
- не надано доказів, що у боржників відсутнє інше майно, на яке може бути звернуто стягнення для виконання наказу Господарського суду Сумської області.
12.        Апеляційний суд, погоджуючись із висновками суду першої інстанції, здійснивши перевірку обставин, які дають змогу кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору, зробив такі висновки:
- хоча оспорювані правочини вчинені у період, коли тривало провадження у справі за позовом ТОВ «Спектр-Агро» до ТОВ «Зернова Сумщина» та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, проте ця обставина сама по собі не свідчить фраудаторність правочинів;
- позивач не надав доказів, які б вказували на неплатоспроможність ОСОБА_1 чи ТОВ «Зернова Сумщина» на момент укладення оспорюваних правочинів;
- матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували пов`язаність осіб продавця ( ОСОБА_1 ) і покупця ( ОСОБА_2 ), наявність у них родинний зв`язків;
- позивач, стверджуючи про заниження ціни продажу нерухомого майна, на підтвердження цієї обставини доказів не надав, а лише зазначив, що за відомостями інтернет-ресурсів вартість земельних ділянок сільськогосподарського призначення є значно вищою;
- ціна договорів узгоджується з оціночною вартістю об`єктів нерухомості відповідно до пункту 2.3 оспорюваних правочинів. Крім того, оціночна вартість земельних ділянок зазначена у витягах із Єдиної бази даних звітів про оцінку про реєстрацію електронної довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, сформованих приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Марченко І. В.;
- внесення плати покупцем за договорами не оспорюється;
- позивач не надав доказів, які б підтверджували, що після відчуження спірних земельних ділянок у власності ОСОБА_1 не залишилося майна, на яке можна звернути стягнення у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ «Спектр-Агро».
Короткий зміст вимог касаційної скарги
13.        У касаційній скарзі ТОВ «Спектр-Агро» просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
14.        У листопаді 2024 року ТОВ «Спектр-Агро», в інтересах якого діє адвокат Бонтлаб В. В., подало касаційну скаргу на рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 квітня 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року.
15.        Ухвалою Верховного Суду від 21 листопада 2024 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у грудні 2024 року надійшли до Верховного Суду.
16.        Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
17.        Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема, застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16, від 07 вересня 2022 року 
у справі № 910/16579/20, а також постановах Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17, від 28 листопада 2019 року у справі 
№ 910/8357/18, від 01 квітня 2020 року у справі № 182/2214/16, від 14 липня 2020 року у справі № 754/2450/18, від 19 травня 2021 року у справі 
№ 693/624/19, від 02 червня 2021 року у справі № 904/7905/16, від 06 жовтня 2022 року у справі № 902/1023/19 (902/163/22) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
18.        Касаційна скарга мотивована тим, що  ОСОБА_1 із 07 травня 
2021 року, 15 серпня 2022 року, та з листопада 2022 року була обізнана про порушення умов договору поставки від 07 травня 2021 року № 70/21-С та договору поруки від 07 травня 2021 року № П/70/21-С, а також про розгляд Господарським судом Сумської області справи № 920/939/22, де мала статус відповідачки, у зв`язку з чим могла передбачити негативні наслідки для себе у випадку ухвалення на користь ТОВ «Спектр-Агро» судового рішення та його подальшого виконання шляхом звернення стягнення на її майно.
19.        Звертає увагу на ціну договорів купівлі-продажу земельних ділянок (24 900 грн та 14 800 грн), що не відповідає ринковій, а оцінка предметів договорів здійснена не була. 
20.        Стверджує, що будь-який правочин, вчинений боржником у період настання в нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину.
21.        Наголошує, що після відчуження земельних ділянок у власності ОСОБА_1 не залишилось майна, на яке може бути звернуто стягнення у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 в рахунок повного погашення заборгованості перед ТОВ «Спектр-Агро». 
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов
Фактичні обставини справи, встановлені судами
22.        07 травня 2021 року між ТОВ «Спектр-Агро» в особі Хуторянського В. П., який діяв на підставі довіреності, та ТОВ «Зернова Сумщина» в особі директора Шапаренко Є. І. укладений договір поставки № 70/21-С на умовах відстрочення кінцевого розрахунку, відповідно до яких постачальник зобов`язався передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець зобов`язався прийняти товар і оплатити його вартість, сплативши за нього визначену договором грошову суму.
23.        07 травня 2021 року між ТОВ «Спектр-Агро» та ОСОБА_1 укладений договір поруки № П/70/21-С, за умовами якого остання поручилася перед 
ТОВ «Спектр-Агро» за виконання ТОВ «Зернова Сумщина» всіх видів грошових зобов`язань за договором поставки від 07 травня 2021 року № 70/21-С.
24.        11 листопада 2022 року Господарський суд Сумської області відкрив провадження у справі № 920/939/22 за позовом ТОВ «Спектр-Агро» до 
ТОВ «Зернова Сумщина», ОСОБА_1 про стягнення 1 635 319,63 грн.
25.        Рішенням Господарського суду Сумської області у справі 
№ 920/939/22 від 13 лютого 2023 року стягнуто в солідарному порядку з ТОВ «Зернова Сумщина» та з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Спектр-Агро» 
1 188 452,63 грн основного боргу, 94 555,24 грн відсотків за користування товарним кредитом, 70 510,30 грн 56 % річних, 31 477,81 грн пені, 109 422,87 грн штрафу та 24 529,79 грн витрат по сплаті судового збору.
26.        22 березня 2023 року Господарський суд Сумської області видав судовий наказ у справі № 920/939/22 про примусове виконання вказаного рішення.
27.        22 вересня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Боруца Т. М. відкрила виконавче провадження 
№ НОМЕР_1 про примусове виконання наказу № 920/939/22, виданого 
22 березня 2023 року Господарським судом Сумської області.
28.        Станом на 23 грудня 2023 року виконавче провадження було не завершене.
29.        11 січня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені якої діяв на підставі довіреності ОСОБА_3 , укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 2 га, яку надано для ведення особистого селянського господарства, місце розташування земельної ділянки: Сумська область, Сумський район, с. Могриця Юнаківська сільська рада, кадастровий номер 5924784600:05:005:1572. Договір посвідчений 11 січня 2023 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу 
Марченко І. В. та зареєстровано в реєстрі за № 6.
Продаж земельної ділянки вчинено за 24 900 грн, які продавець отримав від покупця повністю до підписання цього договору шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок продавця (пункт 2.1 договору).
Право власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11 січня 2023 року.
30.        20 січня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені якої діяла на підставі довіреності ОСОБА_4 , укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 1,0015 га, яку надано для ведення особистого селянського господарства, місце розташування земельної ділянки: Сумська область, Сумський район, Могрицька сільська рада, кадастровий номер 5924784600:05:001:1359. Договір посвідчений 20 січня 2023 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу 
Марченко І. В. та зареєстровано в реєстрі за № 48.
Продаж земельної ділянки вчинено за 14 800 грн, які продавець отримав від покупця повністю до підписання цього договору шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок продавця (пункт 2.1 договору).
Право власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20 січня 2023 року.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
31.        Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
32.        Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Щодо позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та застосування наслідків недійсності правочинів
33.        Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК Украйни).
34.        Тлумачення, як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства (див. зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі 
№ 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц (провадження № 61-28728сво18), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду 
від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження 
№ 61-21130сво21)).
35.        Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників приватних правовідносин мають бути добросовісними.
36.        Добра совість - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року в справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 337/474/14-ц (провадження № 61-15813сво18)).
37.        З урахуванням того, що норми цивільного законодавства мають застосовуватися із врахуванням добросовісності, то принцип добросовісності не може бути обмежений певною сферою (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 
2023 року у справі № 463/13099/21 (провадження № 61-11609сво23), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 
19 лютого 2024 року в справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).
38.        Коли виникає судовий спір, то учасники цивільного обороту мають розуміти, що їх дії (бездіяльність) чи правочини можуть бути піддані оцінці крізь призму справедливості, розумності, добросовісності (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2024 року в справі № 357/13500/18 (провадження № 61-3809св24), постанову Верховного Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2024 року у справі № 466/3398/21 (провадження № 61-2058сво23)).
39.        При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України).
40.        Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).
41.        Рішенням Конституційного Суду України від 28 квітня 2021 року 
№ 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 
58 Конституції України та вказано, що «оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука «а також зловживання правом в інших формах», що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)».
42.        Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили.
43.        Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин) 
(див. постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі 
№ 747/306/19).
44.        Необхідно розмежовувати конкурсне оспорювання та позаконкурсне оспорювання фраудаторних правочинів. Недійсність фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні має гарантувати інтереси кредитора (кредиторів) «через можливість доступу до майна боржника», навіть і того, що знаходиться в інших осіб.
45.        Метою позаконкурсного оспорювання є повернення майна боржнику задля звернення на них стягнення, тобто, щоб кредитор опинився в тому положенні, яке він мав до вчинення фраудаторного правочину (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2023 року в справі № 523/17429/20 (провадження № 61-2612св23)).
46.        У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зроблено висновок, що: «позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України».
47.        Тобто, Велика Палата Верховного Суду у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) сформулювала підхід, за яким допускається кваліфікація фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як: фіктивного (стаття 234 ЦК України); такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України); такого, що порушує публічний порядок (частини перша та друга статті 228 ЦК України).
48.        У постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року в справі 
№ 405/1820/17 (провадження № 61-2761св19) вказано, що: «цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку). Боржник (дарувальник), який відчужує майно на підставі безвідплатного договору на користь своєї матері після пред`явлення до нього позову банку про стягнення заборгованості, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника.
Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України)».
49.        Договір як приватно-правова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, покликаний забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, вчинення фраудаторного договору) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили, чи виконавчого напису (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 
2023 року у справі № 523/17429/20 (провадження № 61-2612св23)).
50.        Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір.
51.        До обставин, які дозволяють кваліфікувати безоплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору зокрема, відноситься: безоплатність договору; момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, дружина чи колишня дружина боржника, чоловік чи колишній чоловік боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа).
52.        Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору.
53.        До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, дружина чи колишня дружина боржника, чоловік чи колишній чоловік боржника, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника) (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 755/17944/18 (провадження № 61-17511св19), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2023 року в справі № 644/5819/20 (провадження № 61-1787св23)).
54.        Фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним (частина перша та друга статті 234 ЦК України).
55.        Фіктивний правочин відноситься до оспорюваних правочинів, тобто визнається недійсним на підставі судового рішення про що має бути вказано в резолютивній частині рішення (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 
2021 року у справі № 712/7975/17 (провадження № 61-42114св18)).
56.        Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки (див., зокрема, постанову Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі 
№ 6-197цс14, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 травня 2019 року в справі 
№ 723/405/17 (провадження № 61-46674св18)).
57.        Верховний Суд вже звертав увагу на те, що: недійсність фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні має гарантувати інтереси кредитора (кредиторів) «через можливість доступу до майна боржника», навіть і того, що знаходиться в інших осіб. Метою позаконкурсного оспорювання є повернення майна боржнику задля звернення на них стягнення, тобто, щоб кредитор опинився в тому положенні, яке він мав до вчинення фраудаторного правочину; в практиці Верховного Суду допускається кваліфікація фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як фіктивного (стаття 234 ЦК України) чи такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України). Одна й інша підстави для кваліфікації правочину як фраудаторного побудовані законодавцем за моделлю оспорюваного правочину. Тобто, оспорення правочину має відбуватися за ініціативою кредитора як заінтересованої особи шляхом пред`явлення позовної вимоги про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов); кваліфікація правочину як фіктивного виключається, якщо на виконання оспорюваного правочину було передано майно чи відбувся перехід прав; натомість для кваліфікації фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України) не має значення, що на виконання оспорюваного правочину було передано майно чи відбувся перехід прав. Важливим для кваліфікації такого правочину як фраудаторного є те, що внаслідок його вчинення відбувається, зокрема, унеможливлення звернення стягнення на майно боржника чи зменшується обсяг його майна; очевидно, що одночасна кваліфікація оспорюваного фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як фіктивного (стаття 234 ЦК України) і такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України) не допускається (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 січня 2024 року у справі № 761/40240/21 (провадження № 61-13013св23)).
58.        Велика Палата Верховного Суду зауважила, що приватноправовий інструментарій (як в договірних, так і в позадоговірних відносинах) має використовуватись особами добросовісно, не зловживаючи правом. Зокрема, такий інструментарій не може використовуватись особою на шкоду іншим учасникам правовідносин. Правочин не має вчинятись з метою заподіяти зло (тобто здійснити зловживання правом) і втілювати цей намір. Інакше такий правочин має кваліфікуватись судами як фраудаторний та, за наявності відповідної позовної вимоги, має бути визнаний недійсним. Однак у силу гнучкості та різноманіття цивільних правовідносин вичерпний та закритий перелік обставин, за яких той чи інший правочин слід вважати фраудаторним, відсутній. Натомість Верховний Суд напрацював перелік обставин, які окремо або в сукупності можуть враховуватися при оцінці правочину як фраудаторного. Остаточну кваліфікацію певного правочину як фраудаторного повинен здійснювати суд в кожній конкретній справі виходячи із встановлених обставин (див. пункти 108, 115, 116 постанови Великої Палати Верховного Суду
від 18 грудня 2024 року в справі № 916/379/23 (провадження № 12-22гс24)).
59.        Відсутність заборони чи арешту не виключає кваліфікацію правочину як фраудаторного, оскільки для оспорення правочину, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України), важливим є те, що учасники цивільного обороту використовують приватний інструментарій всупереч його призначенню, принципу доброї совісті та, зокрема, для, унеможливлення звернення стягнення на майно боржника (поручителя) чи зменшення обсягу його майна (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 серпня 2024 року в справі № 947/37261/21 (провадження № 61-7737св24)).
60.        Мета позаконкурсного оспорювання фраудаторного правочину досягається для того, щоб кредитор міг задовольнити своє право вимоги, тобто щоб відбулося погашення боргу боржником. Очевидно, що коли кредитор вже звернув стягнення на майно для задоволення свого права вимоги і погашення боргу боржника, то конструкція фраудаторного правочину не може бути застосована (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 
2024 року в справі № 504/112/22 (провадження № 61-1582св23)).
61.        Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. Очевидно, що для мотивування кваліфікації оплатного правочину як фраудаторного недостатньо ствердження про наявність зловживання правом і наявність права вимоги. Таке мотивування має відбуватися через обґрунтування наявності/відсутності тих обставин, які дозволяють кваліфікувати правочин як вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору (наприклад, після пред`явлення позову про стягнення коштів та повернення заяви про забезпечення позову); контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (пов`язаність осіб, які вчиняють фраудаторний правочин може бути досить різноманітною. Зокрема, між особами які вчиняють фраудаторний правочин можуть бути родинні, квазіродинні відносини, інші цивільні відносини чи навіть трудові); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника) (це, зокрема потребує з`ясування того чи відповідала ціна вказана в договорі ринковим цінам на момент вчинення договору, чи взагалі відбувався розрахунок між боржником і кредитором, яким чином відбувався розрахунок) (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2025 року в справі № 757/52379/21-ц (провадження № 61-3339св24)).
62.        Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
63.        Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
64.        Суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову щодо визнання недійсними оспорюваних договорів, дійшли висновку, що товариством належними доказами не підтверджено неплатоспроможність ОСОБА_1 , чи ТОВ «Зернова Сумщина» на час укладення правочинів, відсутність у ОСОБА_1 іншого майна, на яке позивач може звернути стягнення, та доказів порушення прав товариства цими правочинами, які укладені згідно з вимогами статті 203 ЦК України. Також суди вказали на відсутність доказів того, що станом на час подання позову виконавче провадження завершене і судовий наказ було повернуто позивачу без виконання, а приватним виконавцем було вчинено всі дії щодо розшуку майна боржника.
65.        Водночас суди не перевірили доводи ТОВ «Спектр-Агро», які викладені у позовній заяві, зокрема що  ОСОБА_1 на початок листопада 2022 року була обізнана про подання відповідного позову до суду та існування судового провадження у справі № 920/939/22 у зв`язку із ухиленням від виконання та невиконанням зобов`язань за договором поставки № 70/21-С, строк виконання якого настав 15 серпня 2022 року, та договором поруки від 07 травня 2021 року № П/№70/21-С.
66.        Крім того, суди не звернули уваги рішення Господарського суду Сумської області від 13 лютого 2023 року у справі № 920/939/22 не виконане, борг не сплачено. Позивач вказував, що ці обставини підтверджені інформацією із Автоматизованої системи виконавчого провадження.
67.        Отже суди у порушення зазначених положень закону не врахували, що приватноправовий інструментарій (як в договірних, так і в позадоговірних відносинах) має використовуватись особами добросовісно, не зловживаючи правом. Зокрема, такий інструментарій не може використовуватись особою на шкоду іншим учасникам правовідносин. Правочин не має вчинятись з метою заподіяти зло (тобто здійснити зловживання правом) і втілювати цей намір. Відсутність заборони чи арешту не виключає кваліфікацію правочину як фраудаторного, оскільки для оспорення правочину, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 
13 ЦК України), важливим є те, що учасники цивільного обороту використовують приватний інструментарій всупереч його призначенню, принципу доброї совісті та, зокрема, для, унеможливлення звернення стягнення на майно боржника (поручителя) чи зменшення обсягу його майна.
68.        Суди фактично не перевірили чи існують підстави для кваліфікації оспорюваних правочинів як вчинених всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України), зокрема, чи використовували учасники цивільного обороту приватний інструментарій всупереч його призначенню, принципу доброї совісті та для зменшення обсягу боржника (поручителя), чи відповідала ціна, вказана в договорі, ринковим цінам на момент вчинення договору, чи взагалі відбувався розрахунок між боржником і кредитором, яким чином відбувався розрахунок.
69.        За таких обставин суди зробили передчасний висновок про відмову в задоволенні вимог ТОВ «Спектр-Агро» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок.
70.        Аналогічні правові висновки за подібними позовами ТОВ «Спектр-Агро» до  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 викладені у постановах Верховного Суду 
від 05 березня 2025 року у справі № 587/3625/23 (провадження № 61-1113св25) та у постанові Верховного Суду від 09 квітня 2025 року у справі № 587/3622/23 (провадження № 61-17361св24).
71.        Згідно з пунктом 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
72.        Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
73.        З урахуванням наведеного, оскільки фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи в частині вирішення вимог про визнання недійними договорів купівлі-продажу, не встановлено, а суд касаційної інстанції у силу своїх процесуальних повноважень (стаття 400 ЦПК України) позбавлений такої можливості, тому судові рішення підлягають скасуванню у частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ 
«Спектр-Агро» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок з направленням справи у цій частині до суду першої інстанції на новий розгляд.
Щодо позовних вимог про скасування рішень про державну реєстрацію прав
74.        Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі 
№ 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
75.        Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).
76.        Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 
2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
77.        Метою позаконкурсного оспорювання є повернення майна боржнику задля звернення на них стягнення, тобто, щоб кредитор опинився в тому положенні, яке він мав до вчинення фраудаторного правочину (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2023 року в справі № 523/17429/20 (провадження № 61-2612св23)). Належним способом є відновлення становища яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України), і для повернення майна боржнику оспорювання наступних правочинів (реєстраційних дій) щодо цього майна не вимагається (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 
2023 року в справі № 161/12564/21 (провадження № 61-10546св22)).
78.        Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України).
79.        У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року в справі 
№ 754/5841/17 (провадження № 61-17966св19) зазначено, що: «очевидно, що учасники цивільних відносин (сторони договору купівлі-продажу від 26 червня 2018 року частки у праві спільної часткової власності на квартиру) «вживали право на зло», оскільки цивільно-правовий інструментарій (договір купівлі-продажу від 26 червня 2018 року) використовувався учасниками для унеможливлення звернення стягнення на частку ОСОБА_1 і зумовив для неї настання таких негативних наслідків. Обраний ОСОБА_1 спосіб захисту (відновлення становища яке існувало до порушення, шляхом повернення частки в праві спільної часткової власності ОСОБА_2) передбачений пунктом 
4 частини другої статті 16 ЦК України та є ефективним для захисту її порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах».
80.        Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, відмовив у задоволенні позовних вимог про скасування рішень про державну реєстрацію прав з підстав їх необґрунтованості, разом з тим, суди не звернули увагу на те, що метою позаконкурсного оспорювання є повернення майна боржнику задля звернення на них стягнення, тобто, щоб кредитор опинився в тому становищі, яке він мав до вчинення фраудаторного правочину.
81.        Таким чином, суди не врахували, що належним способом захисту кредитора є відновлення становища яке існувало до порушення (пункт 
4 частини другої статті 16 ЦК України), і для повернення майна боржнику оспорювання наступних правочинів (реєстраційних дій) щодо цього майна не вимагається.
82.        Отже, у задоволенні позовних вимог про скасування рішень про державну реєстрацію прав належало відмовити унаслідок обрання неналежного способу захисту.
83.        Відповідно до частин першої, четвертої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
84.        Суди дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні цих вимог, проте помилилися щодо мотивів такої відмови, у зв`язку з чим судові рішення у цій частині належить змінити з викладенням їх мотивувальних частин у редакції цієї постанови.
85.        Враховуючи наведене, касаційна скарга ТОВ «Спектр-Агро», в інтересах якого діє адвокат Бонтлаб В. В. підлягає частковому задоволенню, рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 квітня 2024 року та постанова Сумського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року в частині вирішення позовних вимог ТОВ «Спектр-Агро» до ОСОБА_1 , 
ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки, застосування наслідків недійсності правочину, розподілу судових витрат скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції; рішення Сумського районного суду Сумської області від 
25 квітня 2024 року та постанова Сумського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року в частині вирішення позовних вимог ТОВ «Спектр-Агро» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і  поновлення записів про право власності змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю 
«Спектр-Агро», в інтересах якого діє адвокат Бонтлаб Василь Васильович, задовольнити частково.
2.           Рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 квітня 
2024 рокута постанову Сумського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року в частині вирішення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки, застосування наслідків недійсності правочину, розподілу судових витрат скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
3.           Рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 квітня 
2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року в частині вирішення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» » до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і  поновлення записів про право власності змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді:  	Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович