Дата документу 14.11.2025 Справа № 335/12113/24

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №335/12113/24         Головуючий у 1-й інстанції: Романько О. О.
Провадження № 22-ц/807/1899/25         Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
14 листопада 2025 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача  суддів:  	Подліянової Г.С., Кухаря С.В.,  Полякова О.З.,  	

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу    ОСОБА_1 , представника, адвоката Калініна Сергія Костянтиновича на рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 27 листопада 2007 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 

27 листопада 2007 року відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що зазначені у довідці і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений».

На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 64 000 грн, що підтверджується Довідкою по зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та Випискою по картрахунку. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відвідач отримав згідно Довідки про видані картки кредитну картку номер – НОМЕР_1 , строк дії – 11/11, тип – Універсальна. Після спливу строку дії картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступні картки: кредитна картка номер – НОМЕР_2 , строк дії – 11/11, тип – Універсальна; кредитна картка номер – НОМЕР_3 , строк дії – 09/15, тип – Універсальна; кредитна картка номер – НОМЕР_4 , строк дії – 05/16, тип – Універсальна; кредитна картка номер – НОМЕР_5 , строк дії – 09/19, тип – Універсальна; кредитна картка номер – НОМЕР_6 , строк дії – 03/23, тип Універсальна. 

В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 42% річних, та 01 грудня 2020 року відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку номер – НОМЕР_7 , строк дії – 09/24, тип – Універсальна, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови Національного Банку України від 13 грудня 2019 року №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». При цьому, на момент підписання зазначеної вище Заяви заборгованість відповідача становила 7969,99 грн, що вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості. 

Тобто, відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, зокрема щодо сплати відсотків. Починаючи з 01 грудня 2020 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п.1.3 у розмірі 42%. При цьому за погодженою ставкою Банком нараховано відсотків у розмірі 15 972,08 грн. Крім того, у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії рф, Банк скасував відсоткову ставку у березні 2022 року – розмір 0%, а в подальшому із 01.04.2022 року відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру. 

Банком виконані зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а відповідач станом на 29 вересня 2024 року має заборгованість у розмірі 81 448,89 грн, яка складається з наступного: 65 476,81 грн – заборгованість за тілом кредиту; 15 972,08 грн – заборгованість за простроченими відсотками, у зв`язку із чим, позивач, просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 81 448,89 грн за кредитним договором б/н від 27 листопада 2007 року, а також судові витрати, сплачені при пред`явленні позову у розмірі 2422,40 грн.

Рішенням Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість станом на 29 вересня 2024 року у розмірі 81 448 гривень 89 копійок, яка складається з: 65 476 гривень 81 копійок - заборгованості за тілом кредиту та 15 972 гривень 08 копійок – заборгованість за простроченими відсотками.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 гривні 40 копійок.

Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_1 - адвокат Калінін Сергій Костянтинович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2025 року в частині розміру присудженої до стягнення заборгованості, а також в частині розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.11.2007 року у розмірі 37 144,11грн, відповідно змінивши розподіл судових витрат. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1 104,71 грн, витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери», за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 3 535,72 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 633,60 грн. 

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що позивачем не надано розрахунку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), без врахування доданих, погашених (списаних) за рахунок кредиту договірних відсотків та розрахунку заборгованості за відсотками, що мав бути виконаний, виходячи з розміру погодженої сторонами відсоткової ставки, а саме 1,9% на місяць з розрахунку 360 днів у році (22,80% на рік) та з дотриманням черговості погашення вимог, встановлених ст.354 ЦК України. Судом першої інстанції не надано належну оцінку розрахунку банку в цілому, який підтверджує обставини збільшення позивачем, в односторонньому порядку розміру погодженої річної відсоткової ставки за рахунок кредиту і додавання їх до тіла кредиту, оскільки до предмета доказування у даній справі в тому числі входили і обставини правомірності односторонніх дій позивача. Станом на 29 вересня 2024 року обгрунтована (доведена) заборгованість відповідача за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 32 747,25 грн та обґрунтована (доведена) заборгованість відповідача за відсотками за користування кредитом, за заявлений позивачем період, становить 4 396, 86 грн, а разом 37 144, 11 грн

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2025 року це 90 840 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн (3028,00 грн Х 30 = 90 840 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, ч .2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема: малозначні справи, що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
Встановлено, що ціна позову в даній справі становить 81 448,89 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зазначена справа відповідно до п. п.1 , 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України може розглядатися в порядку спрощеного провадження, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, не належить до виключень із цієї категорії відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю доповідача в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 27 листопада 2007 року, станом на 29 вересня 2024 року становить 81 448, 89 грн з яких: заборгованості за кредитом – 65 476, 81 грн, заборгованість за простроченими відсотками – 15 972, 08 грн.
У заяві позичальника від 27 листопада 2007 року, яка підписана відповідачем зазначена процентна ставка за користування кредитом у розмірі 1,9 % на місяць.  ОСОБА_1  також підписав довідку про умови кредитування з використанням Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» відповідно до якої, відповідач був ознайомлений з наступними умовами: тип кредитної лінії - поновлювана; пільговий період – до 55 днів; базова процентна ставка 1,9 відсотків у місяць (нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів у році); розмір щомісячних платежів – 7 відсотків від заборгованості, але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів – до 25 числа місяця, який слідує за звітним; процентна ставка ( в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 2,85 відсотків у місяць, комісія за безготівковий платіж в системі Приват24 - 2% від суми операції. 01 грудня 2020 року відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якої процентна ставка у пільговий період, відсотків річних складає 0,00001%; процентна ставка поза межами пільгового періоду, відсотків річних складає для картки універсальна 42%, виходячи з 360 днів в році; реальна річна процентна ставка (при користуванні лімітом за межами пільгового періоду при погашенні мінімальними щомісячними платежами), відсотків річних картка універсальна – 51,09 річних; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні картка універсальна – 84% річних. Отже, між сторонами укладено кредитний договір, яким передбачено сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку  з  порушенням зобов`язань за кредитним договором з урахуванням того, що відповідачем під час розгляду справи частково погашено заборгованість, суд взявши до уваги виписки по рахунку прийшов до висновку, що станом на 29 вересня 2024 року заборгованість відповідача перед банком становить 81 448,89 грн (з них: 65 476,81 грн – заборгованість за тілом кредиту, 15 972,08 грн – заборгованість за простроченими відсотками), яка підлягає стягненню на користь позивача.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України  визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитних послуг, у зв`язку з чим 27 листопада 2007 року підписав Анкету-заяві №б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, в якій виявив бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з бажаним кредитним лімітом 1000 грн (а.с.75).
У заяві-анкеті зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. 
При цьому відповідач підписав не лише анкету-заяву від 27 листопада 2007 року, а і Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.86), в якій визначені суттєві умови кредитного договору, як то відсоткова ставка за кредитом, встановлення порядку погашення кредиту щомісячними платежами, розмір та інше, тобто відповідач погодився у письмовому вигляді з умовами кредитування. 
Відповідно до якої, відповідач був ознайомлений з наступними умовами: тип кредитної лінії - поновлювана; пільговий період – до 55 днів; базова процентна ставка 1,9 відсотків у місяць (нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів у році); розмір щомісячних платежів – 7 відсотків від заборгованості, але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів – до 25 числа місяця, який слідує за звітним; процентна ставка ( в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 2,85 відсотків у місяць.
В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 42% річних, та 01 грудня 2020 року відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком (т.1 а.с.76-83), відповідно до якої, відповідач був ознайомлений з наступними умовами: тип кредитної лінії – відновлювана; пільговий період – до 55 днів; базова процентна ставка 42% річних; процентна ставка при невиконанні 84% річних;розмір мінімального обов`язкового платежу: 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно; - у разі прострочення з 31 дня – 10% від заборгованості; - у разі прострочення з 181 дня – 100 % від заборгованості

Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови Національного Банку України від 13 грудня 2019 року №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України».

01 грудня 2020 року відповідач ознайомлювався з паспортом споживчого кредиту (т.1 а.с.84-84).

Згідно з наданим банком розрахунком, у відповідача станом на 29 вересня 2024 року виникла заборгованість за кредитним договором б/н від 27 листопада 2007 року в розмірі 81 448,89 грн, яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту – 65 476,81 грн, заборгованість за простроченими відсотками – 15 972,08 грн (т.1 а.с.22-45). 
Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. 

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України  позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості на нарахованими відсотками, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.
Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ "ПриватБанк", а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді справи, яка переглядається.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитом, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. 

Водночас, звертаючись до суду з позовом, Банк на підтвердження своїх вимог, крім витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, також послався на Анкету-заяву від 27 листопада 2007 року (т.1 а.с.75), Довідку про умови кредитування від 27 листопада 2007 року (т.1 а.с.86), Паспорт споживчого кредиту від 01 грудня 2020 року (т.1 а.с.84-85), Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 01 грудня 2020 року (т.1 а.с.76-83), які підписані ОСОБА_1 та надав розрахунок заборгованості відповідача за договором від 27 листопада 2007 року (т.1 а.с.22-45), та виписку за договором №б/н (т.1 а.с.46-72), з яких вбачається, що відповідач ОСОБА_1 з моменту укладення договору користувався карткою, систематично частково (не кожен місяць) погашав заборгованість за кредитним договором.

У Анкеті-заяві від 27 листопада 2007  року зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом (1,9% на місяць, 22,8 на рік) (а.с.75).

Також, відповідачем було підписано довідку від 27.11.2007 року про мови кредитування з використанням кредитки «універсальна, 55 днів пільгового періоду» в якій зазначені всі умови кредитування, а саме зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9 % на місяць, 22,8 % на рік (за базовою відсотковою ставкою), 2,85 % на місяць, 34,2 % на рік (за процентною ставкою на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування),строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні (т.1 а.с.86). Зазначена довідка підписана від імені ОСОБА_1 .

Крім того, 01 грудня 2020 року ОСОБА_1 підписана Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг, відповідно до якої, відповідач був ознайомлений з наступними умовами:тип кредиту – відновлювальна кредитна лінія, сума/ліміт кредиту – 50 000 грн для карт «Універсальна» та 75 000 грн для карт «Універсальна Gold», строк кредитування – 12 місяців з пролонгацією, мета отримання кредиту – споживчі цілі, спосіб та строк надання кредиту – безготівковим шляхом; можливі види (форми) забезпечення кредиту – без забезпечення, процентна ставка – 42,00 % для карт «Універсальна» та 40,8 % для карт «Універсальна Gold» (п.1.3 Заяви), тип процентної ставки – фіксована, загальні витрати за кредитом та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом тощо (т.1 а.с.76-83). Станом на час підписання такої заяви кредитний ліміт, який був встановлений відповідачу складав 30000, 00 грн та потім був збільшений 18.грудня 2020 до 40000, 00 грн ( а.с. 73 т. 1).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Саме відповідач повинен був спростувати, що підпис, який міститься в Анкеті-заяві від 27 листопада 2007 року, Довідці про умови кредитування від 27 листопада 2007 року, паспорту споживчого кредиту від 01 грудня 2020 року та Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 01 грудня 2020 року, йому не належить.

Таким чином, підписавши вказану довідку, заяву ОСОБА_1 добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.

Враховуючи те, що зазначеною анкетою, довідкою, заявою, яка підписана ОСОБА_1 , визначено розмір відсотків за користування кредитом, то вони підлягають стягненню.
З матеріалів справи також чітко вбачається, що 27 листопада 2007 року ОСОБА_1  підписав анкету-заяву, ідентифікувався у банку, та йому було відкрито картковий рахунок та видано сім кредитні картки, строк дії останньої до 09/24 картка «Універсальна»:  НОМЕР_1 , строк дії – 11/11, тип – Універсальна;  НОМЕР_2 , строк дії – 11/11, тип – Універсальна; кредитна картка номер –  НОМЕР_3 , строк дії – 09/15, тип – Універсальна; кредитна картка номер –  НОМЕР_4 , строк дії – 05/16, тип – Універсальна; кредитна картка номер –  НОМЕР_5 , строк дії – 09/19, тип – Універсальна; кредитна картка номер –  НОМЕР_6 , строк дії – 03/23, тип - Універсальна; кредитна картка номер –  НОМЕР_7 , строк дії – 09/24, тип - Універсальна (т.1 а.с.74). 

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» Про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , останньому на картку НОМЕР_1 виданої 07 листопада 2007 року були встановленні наступні ліміти, а саме: 07 листопада 2007 року кредитний ліміт – 21 600 грн, 30 січня 2009 року, 25 березня 2009 року, 16 лютого 2010 року – кредитний ліміт зменшено – 950 грн, 06 січня 2011 року, 07 січня 2011 року - кредитний ліміт збільшено – 1 050 грн, 24 листопада 2011 року - кредитний ліміт збільшено – 2 900 грн, 14 травня 2012 року, 5 травня 2012 року - кредитний ліміт збільшено – 6 000 грн, 11 грудня 2012 року - кредитний ліміт збільшено – 6 500 грн, 29 березня 2019 року - кредитний ліміт збільшено – 9 500 грн, 09 грудня 2019 року – кредитний ліміт збільшено – 15 000 грн; 11 березня 2020 року - кредитний ліміт збільшено – 25 000 грн, 06 жовтня 2020 року - кредитний ліміт збільшено – 30 000 грн, 18 грудня 2020 року - кредитний ліміт збільшено – 40 000 грн, 14 грудня 2021 року кредитний ліміт збільшено – 64 000 грн, 24 січня 2023 року - кредитний ліміт зменшено – 0,00 грн (т.1 а.с.73).
Отже, відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано картку, яка в подальшому перевипускалася. 
Під перевипуском картки розуміється випуск та приєднання картки з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці. 
Перевипуск платіжних карток у подальшому, у тому числі з оформленням платіжної картки іншого класу, не свідчить про укладення іншого кредитного договору.
Аналогічна правова позиція викладена в поставі Верховного Суду у справі №373/212/16-ц від 27 листопада 2019 року.
Як вбачається з розрахунку заборгованості Банком нараховано відсотки станом на 29 вересня 2024 року у сумі 15 972,08 грн, отже в межах строку дії картки. 
Починаючи з 01.12.2020 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 42,0 %, яка підписана відповідачем. При цьому за погодженою ставкою банком нараховано відсотків у розмірі 15972,08 грн.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заборгованість щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами необхідно обчислити з урахуванням встановленої відсоткової ставки, починаючи з 01 грудня 2020 року у розмірі 42,0 % річних, оскільки боржник про зміну відсоткової ставки був сповіщений належним чином.
     Як вбачається із розрахунку заборгованості,  ОСОБА_1  нараховувались відсотки за користування кредитним коштами в межах узгодженими між сторонами відсотками з 22,8% по 42% річних.Банк надав докази щодо наявності підстав для нарахування заборгованості за відсотками з 22,8 % по 42,0% річних, що відображено у розрахунку заборгованості за відсотками в розмірі, що узгоджений з позичальником.
Відповідачем не спростовано наявність у нього заборгованості за тілом кредиту, а також те, що він не підписував як заяву від 27.11.2007 року, так і заяву від 01.12.2020 року.
Підписавши вказану Анкету-Заяву від 27.11.2007 року та Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 01.12.2020 року, яка є складовою частиною кредитного договору, ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦПК України добровільно погодив такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання, а тому посилання апелянта про те, що позивач не надав документів, які б підтверджували погодження між сторонами всіх умов надання банківських послуг, у тому числі обов`язку позичальника зі сплати процентів, не відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, Банк ознайомив  ОСОБА_1  з умовами споживчого кредитування в АТ КБ «ПриватБанк» 27.11.2007 року, розмір відсоткової ставки якого були змінені з 01.12.2020 року, тому правомірно нарахував проценти за користування кредитом у розмірі, передбаченому в Анкеті-Заяві у розмірі 1,9% на місяць ( 22,8% на рік) та в Заяві  про приєднання до Умов та Правил надання послуг  у розмірі 42,0 %.

Відповідачем не спростовано, що підпис на заявах від 27.11.2007 року, від 01.12.2020 року, належить не йому, а іншій особі.
Позивачем в ході розгляду справи в суді першої інстанції надано розгорнутий розрахунок заборгованості за договором (т.1 а.с.22-45), виписки за договором (т.1 а.с.46-72) з яких вбачається, що відповідач ОСОБА_1 з моменту укладання договору систематично частково (не кожен місяць) погашав заборгованість за кредитним договором.

Згідно статей 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом із тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 N 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

З виписки АТ КБ "Приватбанк" за договором N б/н за період 14.12.2007 по 01.09.2023 роки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що останній користувався кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці, здійснював покупки, знімав готівку та частково погашав наявну заборгованість (т.1 а.с.46-72).

Надана позивачем виписка є належним і допустимим доказом здійснення кожної відображеної у ньому банківської операції, що відображає, зокрема: дату, призначення і розмір кожного платежу, його позитивне або від`ємне значення, місце здійснення платежу, номер картки за якою здійснювався кожен платіж, позитивний або від`ємний залишок коштів по картці після кожної операції тощо.

Відповідач не надав а ні суду першої інстанції, а ні суду апеляційної інстанції жодного доказу некоректного чи безпідставного складення виписки про рух коштів за кредитною карткою. Відповідачем під час судового розгляду не спростовано факту отримання грошових коштів від банку.

Оцінивши надані позивачем докази, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що беззаперечно доведеним є факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем, а відтак і про те, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості підлягає судовому захисту, а тому позов АТ КБ "Приватбанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором N б/н від 27.11.2007 в сумі 81 448,89 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 65 476,81 грн, заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 15 972,08 грн, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Проте, не погоджуючись із розміром заборгованості, відповідач не спростував її розмір та складові, враховуючи узгоджені між сторонами умови Договору, в тому числі щодо нарахування та розміру відсотків, у зв`язку з чим має заборгованість, отже наявні підстави для висновку про те, що вимоги кредитора про стягнення заборгованості (тіла кредиту) та відсотків є обґрунтованими.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги, що в підписаній ОСОБА_1 анкеті-заяві 27.11.2007 року відсутні відомості про те, з якими саме затвердженими Умовами та Правилами, Тарифами він був ознайомлений та погодився з ними, не заслуговують на увагу, оскільки основні умови кредитування та договору були погоджені між сторонами у особисто підписаній відповідачем анкеті-заяві 27.11.2007 року та Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка де-факто є Тарифами банку. Також, в пункті 4 Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 01.12.2020 року на 6-х сторінках містяться актуалізовані Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи, які особисто підписані Відповідачем.

Доводи апеляційної скарги, що „Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 01.12.2020 року є окремим кредитним договором умови якого не поширюються на правовідносини, які виникли на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 27.11.2007 року” та правомірність нарахування відсотків лише за погодженою процентною ставкою 1,9 % на місяць - є помилковими та необґрунтованими на підставі наступного.

Як вірно встановив суд першої інстанції на момент підписання (01.12.2020 року) відповідачем Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг позичальник мав кредитну заборгованість перед АТ КБ « ПриватБанко» у розмірі 7969,99 грн, що вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості. Лише 02.12.2020 року вказана кредитна заборгованість відповідачем була повністю погашена/сплачена та розпочавсяновий період користування кредитним лімітом за оновленими/актуалізованими підписаними умовами кредитування, що підтверджується випискою та розрахунком заборгованості. Отже, договір від 27.11.2007 року не є припиненим 01.12.2020 року, оскільки доказів на підтвердження виконання зобов`язання за договором від 27.11.2007 року відповідно до положень ст. 545 ЦК України відповідач суду не надав. Лише наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Подальше нарахування відсотків за новою процентною ставкою та її зміни почалося на підставі підписаної відповідачем Заяви від 01.12.2020 року. 01.12.2020 року були лише підписані сторонами актуалізовані/оновлені умови кредитування у вигляді „актуалізованої Заяви”. 

Щодо інформування Банком клієнта про зміну процентної ставки за кредитом. Як вірно встановив суд першої інстанції в процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 42,0 % річних. У процесі користування кредитним рахунком клієнту були завжди доступні у вільному доступі на сайті банку та у додатку Приват24 умови обслуговування кредитних карток, які банк постійно пропонує клієнту для ознайомлення огляду кожного наступного разу, коли відбуваються навіть незначні зміни. Клієнт не надавав банку жодного разу заперечення щодо розміру відсоткової ставки, при цьому частково погашав заборгованість, що свідчить про обізнаність клієнта з умовами кредитування. Крім цього, пунктом 7 Заяви від 01.12.2020 року передбачено, що „Банк надає Клієнту пропозиції щодо зміни істотних умов Договору у спосіб, що дає змогу встановити дату відправлення повідомлення Клієнту, а саме: шляхом направлення повідомлень електронною поштою, у Системі «Приват24», повідомлення у месенджерах. В разі, якщо Клієнт не надасть Банку письмове повідомлення про відхилення пропозиції Банку щодо зміни істотних умов Договору у строк 30 календарних днів з дня направлення повідомлення, зміни до істотних умов вважаються узгодженими Сторонами та не потребують укладення додаткових угод. Відповідач не надав ані суду, ані Банку докази направлення письмового повідомлення про відхилення пропозиції Банку щодо зміни істотних умов Договору. Натомість, Банк не повинен доводити факт направлення пропозиції Клієнту про зміну умов Договору (процентної ставки), бо ці пропозиції Банка містяться безпосередньо в аккаунті клієнта Приват24 і клієнт під час входу в свій аккаунт Приват 24 (у випадку, змін умов договору) погоджувався з новими умовами договору. Отже, цим пунктом всі зміни процентної ставки та умов договору, які відбулися протягом дії договору від 27.11.2007 року, сторони узгодили. З 02.12.2020 року кредитна заборгованість відповідачем була повністю погашена/сплачена та розпочався новий період користування кредитним лімітом за оновленими/актуалізованими умовами кредитування.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів того, що відповідач надав письмову згоду, у якій міститься зразок його власноручного підпису, шляхом використання його електронного підпису, не заслуговують на увагу, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції „Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам положенню НБУ від 13.12.2019 р. № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України»” (далі - положення НБУ № 151), яка була чинною на дату підписання Заяви від 01.12.2020 року. Згідно пунктів 7, 8 цього положення НБУ № 151 „використання цифрового власноручного підпису клієнтом банку не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком та клієнтом. Банк самостійно визначає технологію створення електронних документів, які клієнт підписує цифровим власноручним підписом, та забезпечує дотримання вимог цього Положення.” Відповідна норма права є спеціальною та обов`язковою для всіх банків України. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

В пункті 3 Заяви від 01.12.2020 року міститься „Угода про використання простого електронного підпису” наступного змісту: „«Банк та Клієнт (далі разом іменовані «Сторони») узгодили при наданні Банком будь-яких послуг Клієнту, в т.ч., але не виключно, послуг з переказу коштів, укладення між Сторонами кредитних договорів та будь-яких інших правочинів використання простого електронного підпису. Сторони визнають простим електронним підписом такі способи підписів Клієнта: OTP-пароль, QR-код, підпис стилусом на планшеті у відділенні Банку, кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився» тощо у програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах Банку у мережі Інтернет, де Клієнту надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідної послуги та підписати відповідний договір, дати доручення Банку на здійснення операції з переказу коштів тощо, або якщо інтерфейс відповідного ПК Банку дає Клієнту змогу зробити однозначний висновок про суть операції, доручення на здійснення якої Клієнт надає Банку шляхом підписання способами, що узгоджені Сторонами вище. Сторони визнають правочини у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для Сторін та такими, що не потребують додаткового підтвердження. При здійсненні будь-якої операцій та правочинів між Сторонами за допомогою ОТР-паролю як простого електронного підпису Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону Клієнта. Сторони узгодили, що Банк самостійно приймає рішення про застосування того чи іншого виду електронного підпису.»” Отже, Клієнт/Відповідач підписав вперше Заяву від 01.12.2020 року стилусом на планшеті у відділенні Банку, у якій міститься ще й Угода про використання простого електронного підпису і для цього не було використання зразка власноручного підпису Відповідача, а був вчинений дійсний підпис клієнта. Натомість, з боку співробітника Банка було підписання Заяви від 01.12.2020 року також за допомогою простого електронного підпису у вигляді QR-код під час оформлення Заяви у програмних комплексах в результаті чого як доказ навпроти „Підпис уповноваженого працівника Банку” автоматично проставлена дата та час її підписання з боку Банка та клієнта: 01.12.2020 р. о 11:50 год.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк формував тіло кредиту накопичувальним способом, не заслуговують на увагу, оскільки борг Позичальника вийшов за межі наданого йому кредитного ліміту (64 000 грн), не через те, що нібито Банк збільшував борг за наданим кредитом за рахунок нарахованих відсотків, а через те, що Відповідач, як й будь-який клієнт банка, має можливість майже вдвічі збільшити розмір використання кредитного ліміту, а саме: за рахунок підключення додаткових кредитних послуг „Оплата частинами та Миттєва розстрочка” в магазинах партнерах-банка, що й відображено у виписці Відповідача як „списання щомісячного платежу…”. 

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для скаржника, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем порушено вимоги Закону України "Про захист прав споживачів" та пункт 3.6 Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, включено в договір несправедливі умови та завдано позивачу фінансовий збиток, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2022 року у справі N 333/7121/18 (провадження N 61-9581св21) зазначено, що: "для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: 1) умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); 2) умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; 3) умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пунктів 2, 3 частини третьої статті 18 Закону "Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору".

Як зазначалося вище, позичальник був ознайомлений з інформацією про вартість оформлення кредиту, сукупну орієнтовну вартість, розмір платежів, реальну процентну ставку, штрафи за несвоєчасну оплату платежів, з чим погодився під час укладення оспорюваного кредитного договору. Зазначене доводить те, що позивачу у повному обсязі надана інформація по даному кредиту відповідно до статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів".

Підписавши кредитний договір та зазначені документи, позивач погодився зі встановленими умовами, у подальшому сплачував кредитну заборгованість протягом тривалого періоду часу та не звертався до банку з приводу роз`яснень положень договору чи надання іншої інформації щодо виконання зобов`язань, не пред`являв жодних претензій з приводу того, що йому є незрозумілими умови кредитного договору.

Установивши вказані обставини, суд першої інстанції правильно застосував положення статей 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" та зробив обґрунтовані висновки про не порушення позивачем вимог цього закону.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишається апеляційний судом без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін підстав для зміни розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , представника, адвоката Калініна Сергія Костянтиновича - залишити без задоволення.

Рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови,лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 14 листопада 2025 року.
Головуючий, суддя 	Суддя 	Суддя	
Подліянова Г.С. 	Кухар С.В. 	Поляков О.З.