К И Ї В С Ь К И Й    А П Е Л Я Ц І Й Н И Й    С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
02 жовтня 2025 року                                                                            місто Київ
 
справа № 752/9636/24
апеляційне провадження № 22-ц/824/13270/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Саліхова В.В.,
 
суддів: Євграфової Є.П., Стрижеуса А.М.,
 
за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Сорокопуд Оксани Петрівни на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року, постановлену під головуванням судді Слободянюк А.В., за заявою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Сорокопуд Оксани Петрівни про ухвалення додаткового рішення, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оболонь Інвест Плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування, скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, визнання права власності,-
 
в с т а н о в и в :
У травні 2024 року ТОВ «Оболонь Інвест Плюс» звернулось до суду з позовом до        ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування, скасування запису про державну реєстрацію, визнання права власності.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03 грудня 2024 року позов ТОВ «Оболонь Інвест Плюс»  до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування, скасування запису про державну реєстрацію, визнання права власності залишено без задоволення.
08 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Сорокопуд О.П. звернулася до суду із заявою про відшкодування судових витрат, в якій просила стягнути з ТОВ «Оболонь Інвест Плюс» судові витрати в розмірі 68 000,00 грн., з яких: 44 000 грн. - витрати на правову допомогу на користь ОСОБА_1 , 24 000 грн. - витрати на правову допомогу на користь ОСОБА_2 .
Заява мотивована тим, що рішенням від 03 грудня 2024 року в даній справі було відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «Оболонь Інвест Плюс» до ОСОБА_1 ,               ОСОБА_2 ,  про визнання недійсним договору дарування, скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, визнання права власності.
У зв`язку із відмовою позивачу у задоволенні позову, відповідачі мають право на відшкодування понесених ними витрат по сплаті правничої допомоги.
Вказувала, що 10 червня 2024 року відповідачами було укладено договори про надання правової (професійної правничої) допомоги та додатки до них з адвокатам Сорокопуд О.П. 
06 грудня 2024 року адвокатом було складено розрахунок часу, витраченого на надання правничої допомоги та, відповідно, закріплено в актах приймання-передачі послуг, які були узгоджені та підписані відповідачами.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року заяву представника відповідачів залишено без розгляду.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Сорокопуд О.П. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що у відзиві представником відповідачів зроблено заяву про те, що в зв`язку з розглядом даної справи відповідачі очікують понести витрати на професійну правничу допомогу в орієнтовному розмірі 60 000 грн., та зазначив, що вказаний розрахунок є орієнтовним. Докази на підтвердження понесених судових витрат будуть надані у строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. Також у відзиві представник відповідачів просив стягнути з позивача витрати на правничу допомогу.
Таким чином, враховуючи, що до ухвалення рішення, представник відповідачів повідомив про орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, намір подати докази на підтвердження їх розміру після ухвалення судового рішення протягом встановленого строку та просив у відзиві стягнути їх з позивача, а також подав заяву про відшкодування таких витрат до суду у встановлений законом строк, вважає, що прийнята ухвала судом від 05 червня 2025 року про залишення заяви без розгляду через неподання заяви в порядку регламентованому ч. 8 ст. 141 ЦПК України, є безпідставною та необгрунтованою.
В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Сорокопуд О.П. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Представник позивача ТОВ «Оболонь Інвест Плюс» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи товариство повідомлено у встановленому законом порядку, тому враховуючи ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала можливим провести розгляд справи у відсутність представника позивача.
Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення представника відповідачів, перевіривши ухвалу суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Залишаючи без розгляду заяву про стягнення понесених відповідачами витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що зміст відзиву на позовну заяву не містить заяв сторони відповідачів про те, що докази розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи (щодо правничої допомоги) будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. Представник відповідачів у відзиві на позовну заяви навів лише зміст ч. 8 ст. 141 ЦПК України, та повідомив лише про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат.
За відсутності такої заяви представник відповідачів мав подати докази понесення судових витрат до часу ухвалення у справі рішення та відповідно заявити про їх стягнення з позивача, проте цієї процесуальної дії сторона відповідача не вчинила. 
Крім того, суд зазначив, що за час перебування даної справи у провадженні суду, сторона відповідача не була позбавлена можливості подати відповідні докази понесення нею судових витрат до моменту ухвалення судового рішення, або подати суду окрему відповідну заяву, у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, про те, що такі докази понесення нею витрат на професійну правничу допомогу - будуть подані до суду, протягом п`яти днів після ухвалення рішення по суті справи.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
З матеріалів справи вбачається, що у травні 2024 року ТОВ «Оболонь Інвест Плюс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування, скасування запису про державну реєстрацію, визнання права власності.
Заперечуючи проти позову, представник відповідачів - адвокат Сорокопуд О.П.  подала відзив на позов, в якому, крім іншого, навела орієнтовний розрахунок судових витрат на правничу допомогу та вказала на ч. 8  ст. 141 ЦПК України. Також у відзиві просила стягнути із позивача судові витрати на правничу допомогу.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03 грудня 2024 року позов ТОВ «Оболонь Інвест Плюс»  до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування, скасування запису про державну реєстрацію, визнання права власності залишено без задоволення.
08 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Сорокопуд О.П. звернулася до суду із заявою про розподіл судових витрат на правничу допомогу, до якої додала договори про надання правової допомоги № 1006 від 10 червня 2024 року, № 1006-1 від 10 червня 2024 року; додатки № 1 від 10 червня 2024 року до договорів про надання правової допомоги від 10 червня 2024 року; акти приймання-передачі послуг від 06 грудня 2024 року за договорами про надання правової допомоги; докази направлення цієї заяви позивачу.
У частині восьмій статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (стаття 246 ЦПК України).
Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.
Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою - шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18).
Такі ж висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц.
Процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази щодо надання правової допомоги.
Вирішуючи питання щодо ухвалення додаткового рішення у справі, апеляційний суд на вказане уваги не звернув, не врахував, що до заяви про ухвалення додаткового рішення заявник долучив акт приймання передачі послуг від 06 грудня 2024 року, які складено відповідачами та адвокатом Сорокопуд О.П. після ухвалення судом першої інстанції рішення, у зв`язку з чим вони не могли бути надані раніше до ухвалення рішення, оскільки розмір витрат відповідачів у зв`язку з розглядом справи не був і не міг бути остаточно підтверджений до закінчення судових дебатів, бо гонорар адвоката і правова підстава його стягнення з іншої сторони залежить від результату розгляду справи.
Колегія суддів вважає, що наведені вище норми, практика Верховного Суду та обставини справи свідчать про дотримання стороною відповідача процесуальних правил щодо подання доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи (заяви) для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Сорокопуд Оксани Петрівни задовольнити.
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
 
Повний текст постанови складено 02 жовтня 2025 року.
 
Головуючий:

Судді: