Справа № 750/8545/25 	Головуючий у 1 інстанції Григор`єв Р. Г. 	
Провадження № 33/4823/693/25 	  	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП.    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2025 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,
з участю  захисника адвоката Підмогильної Я. Я.

Розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката Підмогильної Я. Я. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 липня 2025 року,

                                     В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , проживаючий по АДРЕСА_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Як установив суд, 08 червня 2025 року, о 06 год. 25 хв. у м. Чернігові, Київське Шосе, 3 км, на порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Підмогильна Я. Я. просить постанову суду скасувати та постановити  нову, якою накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.
Мотивує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, процедура проходження огляду ОСОБА_1 була порушена через те, що останньому не було роз`яснено як це робити. 
Зазначає, що ОСОБА_1 не було роз`яснено право на правничу допомогу, що гарантується Конституцією України та є основоположним правом особи, зокрема, у справах про адміністративні правопорушення.
Вказує на те, що статтею 8 пунктом 5 Венської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974, визначено, що в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень алкоголю в крові, а у відповідних випадках – у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 грами чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг. на літр повітря, що видихається.
Таким чином, мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння, згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг. на літр повітря, що видихається, і, у перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, що видихається, становить 0,5 проміле.
Тобто, якщо у ОСОБА_1 при огляді його на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер результат склав 0, 49 проміле, то з урахуванням границі допустимої похибки під час експлуатування приладу вважається, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Вказує на не дотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 , після оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП, не був відсторонений від керування транспортним засобом.
Звертає увагу суду на те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, він заперечував вживання спиртних напоїв, був не згодний з показниками технічного приладу 0, 49 проміле, що згідно норм міжнародного законодавства є природною нормою алкоголю у повітрі, що видихається, винуватість водія у порушенні п. 2. 9 «а» Правил дорожнього руху є не доведеною поза розумним сумнівом.
Вважає, що враховуючи особу правопорушника, який є військовослужбовцем і якому керування транспортним засобом є необхідним для захисту Батьківщини, на ОСОБА_1 слід накласти стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу, але без позбавлення права керування транспортними засобами, з огляду на те, що у даному конкретному випадку дане стягнення позбавить ОСОБА_1 здійснювати виконання службових завдань в умовах воєнного стану.

Під час апеляційного розгляду захисник  адвокат Підмогильна Я. Я. підтримала  доводи апеляційної скарги, просила  її задовольнити з викладених у ній підстав.
Заслухавши аргументи захисника, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З переглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається, що 08 червня  2025 року, о 06 год. 25 хв., у м. Чернігові, Київське Шосе, 3 км,  був зупинений ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_2 .
На вимогу поліцейського водій надає посвідчення на право керування транспортним засобом, на що поліцейський зауважує про наявність запаху алкоголю від водія і пред`являє вимогу пройти огляд на місці зупинки.
ОСОБА_1 погоджується на проходження огляду і продування технічного приладу Драгер, який  показує результат 0,49 проміле. 
ОСОБА_1 з результатом даного огляду не погодився. Після чого, працівник поліції пропонує водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в КНП ЧОПНЛ, на що ОСОБА_1 , відмовився, та повідомив, що він погоджується з результатами приладу Драгер, зазначивши, що напередодні випивав.
У роздруківці від приладу Драгер та в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, стоїть підпис     ОСОБА_1 , що він ознайомлений з результатом покажчика приладу, а в Акті, у розділі з результатом згоден, також наявний його підпис.
Після складання протоколу про адміністративне правопорушення      ОСОБА_1 був ознайомлений як із змістом протоколу, так і правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що є як на відеозапису, так і запис у протоколі.
Доводи захисника про неналежно проведений огляд на стан виявлення алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки такий проведений у спосіб та у порядку, визначеному ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за згодою водія, на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу, та під відеозапис.
Також, працівниками поліції ОСОБА_1 було відсторонено від подальшого керування транспортним засобом, що підтверджується відеозаписом, рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП Д. Сузік та розпискою ОСОБА_1 , про те, що він доручає громадянину ОСОБА_2 доставити його транспортний засіб до місця стоянки.
Пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Санкція частини 1 статті 130 КУпАП є безальтернативною, передбачає один вид стягнення – суму штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що позбавляє суд можливості призначити штраф без позбавлення права керування транспортними засобами.
Більш того, законодавчо заборонено, починаючи з 17 березня 2021 року, визнання такого правопорушення малозначним та передачу матеріалів справи на розгляд трудовому колективу чи громадській організації (ч. 1 ст. 21 та примітка до ст. 22 КУпАП).
З наявних документів у матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 видане посвідчення водія НОМЕР_3 від 04.10.2024, яке на даний час не вилучене.
У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.
Суд не вправі, при визнанні особи винуватою за ч. 1 ст. 130 КУпАП, призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Підмогильної Я. Я. залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від           16 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Антипець